Închiderea ușii spre Regatul lui Dumnezeu

Cum a furat Watch Tower salvarea de la Martorii lui Iehova

Eric Michael Wilson

Shutting the Door to the Kingdom of God
Eric Michael Wilson

Copyright 2022. Toate drepturile rezervate.

Publicat de:

Good News Association Inc.
2711 Centerville Road Suite 400,
Willington, DE 19808
USA

Drepturi de autor 2022 de Eric Michael Wilson

Email: meleti.vivlon@gmail.com

Prima ediție 2022

Errata: https://beroeans.net/errata/

Toate drepturile rezervate.

Nici o parte a acestei publicații nu poate fi reprodusă sub nicio formă sau prin orice mijloace, electronice sau mecanice, inclusiv fotocopiere, înregistrare sau orice sistem de navigare, stocare sau recuperare a informațiilor, fără permisiunea scrisă a autorului.

ISBN

978-1-998807-08-6

Cuprins

Mulțumiri

Prefață

Câteva date personale

Trezirea mea

Capcana de a pune oamenii înaintea lui Dumnezeu

Hărțuire în continuare

O ultimă încercare de a raționa cu bătrânii din Alliston

Cercetarea mea se intensifică

De ce am scris această carte

Introducere

Despre această carte

Ce este vestea bună?

Care este vestea bună conform JW.org?

Care este vestea bună pe care a predicat-o Isus?

Este JW o momeală de vești bune într-o capcană mortală?

De ce toți Martorii lui Iehova iubitori de adevăr trebuie să citească această carte

Nu vă mai lăsați înșelați vreodată!

Studiu biblic efectuat corect

Eisegesis: Studiul Bibliei în mod greșit

Exegeză: Studiul Bibliei în mod corect

Comparând Eisegeza cu Exegeza

Suntem ghidați de spirit sau de ego?

Exegeză: Ascultare de Dumnezeu mai degrabă, decât de oameni

Analizând Daniel 12:1

Analizând Daniel 12:2

Analizând Daniel 12:3

Analizând Daniel 12:4

Analizând Daniel 12:5-12

Analizând Daniel 12:13

În rezumat

„Generația” Watch Tower: O litanie năucitoare de interpretări

Cer clarificări de la sediul central din New York

În cele din urmă, Corpul de guvernare abandonează doctrina „generației”

Corpul de guvernare resuscitează doctrina generației

Cine este cu adevărat generația din Matei 24:34?

Demascarea falsei vești bune despre 1914

Explicarea esenței învățăturii despre 1914

Originea doctrinei despre 1914

Ce dezvăluie necinstea Societății Watch Tower?

Împlinirea antitipică din 1914: o fundație construită pe nisip

Încercări eșuate de a explica Faptele 1:7

Corpul de guvernare încearcă să justifice interpretarea sa despre 1914

Să scoatem cuiul de osie doctrinar despre 1914

Doctrina JW despre 1914 este o casă de cărți de joc

Rezumând dovezile

Ce trebuie să știți despre anul 607 î.e.n.

O judecată mai grea: Consecințele învățăturii despre anul 607 î.e.n.

Singurul verset din Biblie care infirmă anul 607 î.e.n.

Un efort disperat de a apăra doctrina 607 î.e.n.

O soră umilă descoperă minciuna despre anul 607 î.e.n.

Relatarea din cartea Regi: cei 20 de ani care nu au existat niciodată

Consemnarea astronomică: adevărul este în stele!

Predicând speranța greșită de salvare

O punte prea depărtată

Cine sunt „alte oi”?

Examinând doctrina „alte oi” pentru noi înșine

Cele două „dovezi” ale Watch Tower pentru doctrina „alte oi”

Înțelegerea parabolei despre oi și capre

Speranța de salvare a celor 144.000 și a marii mulțimi

Salvarea nu se referă la locație

144.000 – Literal sau simbolic?

Identificarea marii mulțimi

Unificarea celor 144.000 cu Marea mulțime

Este necazul cel mare un eveniment unic?

Cartea Evrei explică de ce creștinii trec prin necazuri

De ce învață bisericile și JW.org că necazul cel mare este un test final?

J. F. Rutherford inventează Speranța salvării pentru „alte oi”

Rutherford vorbește direct cu Dumnezeu

Învățătura lui Rutherford este ca o cangrenă

Mesageri angelici vorbesc cu Rutherford

Rutherford creează o clasă de clerici

Rescrierea istoriei

Este Corpul de guvernare un profet fals?

Profeții falși: definiția dată de Watch Tower

Ce omite cartea Argumente

Profeția eșuată din 1914

Profeția eșuată din 1925

Profeția eșuată din 1975

Urmările fiasco-ului profetic din 1975

Pericolul persistă

A existat un Corp de guvernare în primul secol?

A existat cu adevărat un corp de guvernare în primul secol?

Nici o dovadă biblică a existenței unui Corp de guvernare în primul secol

De ce un corp de guvernare este un lucru rău

Cine este sclavul fidel și prevăzător?

De ce ignoră Corpul de guvernare relatarea lui Luca despre administratorul fidel?

Examinând relatarea lui Luca din punct de vedere exegetic

Identificarea celor patru sclavi

Ar trebui să mă împărtășesc din pâine și vin?

„Dar eu nu vreau să merg la cer!”

Ce înseamnă să te împărtășești din pâine și vin

Cum închide societatea Watch Tower regatul cerurilor

Cum a furat Watch Tower salvarea de la Martorii lui Iehova?

Pregătindu-te să devii un copil al lui Dumnezeu

Pot să mă închin lui Dumnezeu fără religie?

Isus explică diferența dintre religie și închinare

De ce este religia o capcană și o escrocherie?

Să învățăm să ne închinăm fără religie

Mersul pe apă

„Unde mă duc de aici încolo?” Calea de urmat

Cum mi-am refăcut credința

Eliberarea de trecut

Fără regrete

Anexa A : Scrisoarea mea către bătrânii Congregației Alliston

Anexa B : Scrisoarea mea către sediul central și răspunsul lor

Anexa C: Coperta interioară a cărții Viața veșnică

Anexa D: Harpa lui Dumnezeu Coperta și prezentarea  model pentru campanie

Anexa E: Declarația lui Gerrit Lösch

Anexa F: Când a fost aruncat jos Satan?

Anexa G: O moștenire de ani care se tot schimbă

Anexa H: Singurul om care este cu adevărat responsabil pentru 607 î.e.n.

Glosar

Lista de abrevieri

Vai de voi, cărturari și farisei, ipocriților! pentru că VOI închideți împărăția cerurilor înaintea oamenilor, pentru că VOI înșivă nu intrați înăuntru și nici nu îngăduiți să intre cei care sunt pe cale să intre. (Matei 23:13, NW)

Mulțumiri

Îl iubesc pe Dumnezeu, fie că îi spuneți Iehova, Yehowah, Iahve sau YHWH. Pentru mine, El este „Tatăl”. Îl iubesc pe Domnul meu, care este Isus sau Yeshua. Iubesc adevărul și urăsc minciuna.

Această carte este scrisă din dragoste.

Având în vedere acest lucru, vreau să îmi exprim recunoștința față de cei care m-au învățat mai întâi să îl iubesc pe Dumnezeu și pe Fiul Său și care mi-au insuflat dragostea pentru adevăr și ura față de minciună: părinții mei, Donald și Thelma, amândoi adormiți (în moarte) și așteptând chemarea la înviere din partea Domnului nostru.

Singura mea soră de la ambii părinți este sora mea mai mică, Maureen Cole, care a fost întotdeauna o susținătoare a tot ceea ce am încercat să fac. Ar fi greu să găsești o femeie mai echilibrată și mai apropiată. Îi mulțumesc pentru sprijinul continuu în lucrarea copiilor lui Dumnezeu care se desprind din ghearele religiei organizate (iertați-mi tautologia). Nu trebuie trecut cu vederea soțul ei și prietenul meu, Lucky Cole. Îți mulțumesc, Lucky, pentru că o menții pe sora mea în siguranță și fericită și pentru că ești cel pe care mă pot baza întotdeauna și care mă susține. Deși nu te poți ‘teme de nimic rău’ în timp ce ‛umbli prin valea umbrei adânci’, dacă ești prins pe o alee întunecată, te vei simți mai bine cu Lucky alături de tine (Psalmul 23:4).

Aș vrea să le pot mulțumi multora dintre bărbații și femeile pe care i-am considerat prieteni dragi și loiali în deceniile petrecute în cadrul Organizației Martorilor lui Iehova; dar, din păcate, fideli indicațiilor stăpânilor lor, m-au abandonat cu toții. Nu îi învinovățesc. Ei doar acționează în modul în care cred ei că Iehova Dumnezeu se așteaptă din partea lor să acționeze. Au dreptate aici. El chiar nu se poate aștepta la altceva de la ei, deși nu ar vrea și nici nu este de acord cu asta. Isus ne avertizează în Ioan 16:2 că „vă vor da afară din sinagogă [sau Sala Regatului]. De fapt, vine ceasul când oricine vă va omorî va crede că a îndeplinit un serviciu sacru pentru Dumnezeu.”

Mai mult decât pentru oricine altcineva, scriu această carte pentru acei foști prieteni, în speranța că o vor citi și se vor trezi la adevăr. Am abandonat minciuna, dar nu mi-am abandonat vechii mei prieteni și continui să mă rog pentru ei.

De acum înainte, voi folosi prenumele și pseudonimele pentru că nu vreau să provoc suferință inutilă nimănui. Unii încă se asociază într-o oarecare măsură cu membrii congregației, iar dacă numele lor ar fi legate de al meu, ar fi evitați și despărțiți de familie și de prieteni.

Procedez în ordine cronologică, deoarece aceasta pare a fi cea mai bună modalitate de a le mulțumi tuturor.

Apoi, îi mulțumesc lui Pam, care este fiica mea spirituală. Ea a fost alături de mine și de răposata mea soție în cele mai întunecate momente ale noastre și nu a ezitat niciodată în dragostea ei pentru noi.

Am lucrat alături de Sean Garvey când eram bătrân (n.tr. de congregație), iar el mi s-a alăturat în părăsirea fostei noastre religie și în înființarea acum zece ani a corporației americane non-profit Good News Association, care ajută la finanțarea acestei noi lucrări de slujire. Întotdeauna am admirat neînfricarea lui Sean. Este un prieten bun, genul pe care te poți baza în vremuri grele.

Această carte este rezultatul unor ani de cercetare, care s-au materializat în sute de articole publicate în engleză pe https://beroeans.net și în spaniolă pe https://losbereanos.com. ApollosOfAlexandria (un pseudonim) a avut un rol esențial în lansarea mea, contestând îndoctrinarea mea ca Martor, în special în ceea ce privește anul 1914. El și minunata lui soție sunt bunii mei prieteni de mulți ani. Vă mulțumesc amândurora.

Mulțumesc, Hannah, pentru bunătatea ta și pentru că m-ai ajutat să administrez site-urile web.

Mulțumesc, Sam, și „Cea căreia nu trebuie să-i spunem numele”, pentru sprijinul vostru neobosit de-a lungul multor ani și, mai ales, pentru că mi-ați luminat viața în timpul zilelor întunecate ale pandemiei.

Îi mulțumesc în mod special lui Filomena, ale cărui cercetări exhaustive mi-au oferit baza pentru aproape toată lucrarea referitoare la anul 607 î.e.n. Respectul meu pentru Jose și Caroline pentru bunătatea lor atunci când am fost la pământ și pentru sprijinul lor de-a lungul anilor.

Aș dori să le mulțumesc participanților obișnuiți la întâlnirile noastre online, în engleză, spaniolă, germană, italiană, franceză și poloneză, care continuă să-mi trimită cuvinte de încurajare. Prezența lor săptămânală și instruirea lor condusă de spirit la întâlnirile noastre reprezintă un sprijin continuu pentru mine în menținerea căii. Mulțumesc Manny, Marcelo, Jonathan și Ezequiel pentru că gestionați întâlnirile în limba spaniolă și îmi ușurați sarcina. (Dacă doriți să vă alăturați, programul întrunirilor noastre este deschis tuturor și este disponibil la https://beroeans.net/events/ )

Sunt mulți cei care s-au oferit să traducă această carte și sper ca până la sfârșitul anului 2022 să vedem versiuni în spaniolă, portugheză, italiană, germană, greacă, franceză, română și poloneză. Le mulțumesc tuturor traducătorilor în mod colectiv aici și o voi face din nou în versiunile individuale, pe măsură ce acestea vor fi publicate. O mulțumire specială se îndreaptă către Christian, care nu numai că lucrează la traducerea videoclipurilor mele în limba germană, dar găzduiește și întruniri online în limba germană pentru copiii lui Dumnezeu.

Și un al doilea mulțumesc lui Ezequiel pentru ajutorul suplimentar pe care mi-l oferă, lucrând neobosit la traduceri și la realizarea videoclipurilor în spaniolă. Ezechiel este un adevărat luptător pentru adevăr.

Mulțumirile se îndreaptă cu siguranță către Jim Penton și soția sa, Beth, pentru ospitalitate și sprijin, și în special către Jim pentru că m-a îndrumat în procesul de editare și publicare a cărților, un lucru pe care îl face cu succes de zeci de ani. El este un membru apreciat al comunității ex-JW.

Cel mai recent, îi mulțumesc sincer lui Alfred, care locuiește de cealaltă parte a Atlanticului, pentru că și-a asumat sarcina de a corecta și transforma acest manuscris într-o formă publicabilă. Bunul și permanentul său umor este mereu stimulator, iar o serie de înțelegeri profunde scripturale ale sale au fost incluse în această lucrare. Apoi, mai este Craig, compatriotul meu, care a fost generos în atât de multe feluri și căruia trebuie să-i mulțumim pentru creativitatea cu care am realizat coperta acestei cărți. Bună treabă, Craig!

Mulțumiri deosebite lui Jeff Mezera pentru revelatoarele sale cercetări ale istoriei Watch Tower pe care o veți găsi în apendicele G „O moștenire a anilor în schimbare” și anexa H „Omul care este cu adevărat responsabil pentru anul 607 î.e.n.”. Sunt sigur când afirm că Jeff cunoaște istoria Turnului de Veghe mai bine decât oricine din interiorul Organizației Martorilor lui Iehova.

Consultați canalul său de YouTube:

https://www.youtube.com/c/WatchtowerHistory

Ultima, dar nu cea din urmă, este Wendy Wiens, care a contribuit cu mult timp și efort, nu numai la producerea videoclipurilor mele și la editarea transcrierilor mele din ultimii ani, ci și la editarea și revizuirea neobosită a manuscrisului pentru această carte. Apelez frecvent la ea atunci când vreau să găsesc locația unei verset scriptural care îmi scapă. Ea mă împinge continuu spre excelență. Un mulțumesc foarte special, dragă Wendy.

Prefață

Toate lucrurile dezaprobate sunt dezvăluite de lumină, pentru că tot ce este dezvăluit este lumină. De aceea, el spune: „Trezeşte-te, tu, care dormi, şi ridică-te din morţi, iar Cristos va străluci peste tine!”. (Efeseni 5:13, 14).

„Ești dispus să te supui îndrumărilor Corpului de Guvernare?”

Asta era! Întrebarea ridicată pe care o așteptam.

Am participat la ceea ce s-a dovedit a fi ultima mea întâlnire cu bătrânii. Data era 4 iunie 2013. La masă, alături de mine, stăteau ceilalți unsprezece bătrâni din congregația mea. În capul mesei stătea tânărul nostru supraveghetor de circumscripție (SC), Dean Jenkins. Întâlnirea fusese convocată la îndemnul filialei canadiene a Societății Watch Tower pentru a aborda unele îngrijorări pe care trei dintre bătrânii din corpul nostru le ridicaseră cu privire la calificarea mea de a continua să slujesc în calitate de Coordonator al corpului de bătrâni (CCB). Cele mai multe dintre îngrijirorările exprimate s-au dovedit a fi banale, ba chiar mărunte. Toate acestea erau de mică importanță față de ceea ce era cu adevărat pe masa de discuție. Filiala era îngrijorată de loialitatea mea față de Corpul de guvernare.

Când Dean Jenkins mi-a pus în cele din urmă acea întrebare încărcată, am făcut tot posibilul să răspund sincer. Le-am spus că m-am supus întotdeauna îndrumărilor Corpului de Guvernare, remarcând că fiecare dintre bătrânii de la acea masă putea depune mărturie în acest sens. Nici unul nu a fost de acord.

Poate că, dacă aș fi lăsat-o acolo, aș fi evitat să fiu eliminat, dar am adăugat această asigurare: „Și voi continua să fac acest lucru, dar, bineînțeles, întotdeauna ‘voi asculta mai mult de Dumnezeu ca stăpânitor decât de oameni’.”

S-ar putea să recunoașteți că este un citat direct din Faptele 5:29, unde Petru le-a spus aceleași cuvinte conducătorilor evrei din Sinedriu. Am crezut în mod naiv că referirea mea la acest principiu biblic este antiglonț. La urma urmei, există vreo situație în care unui creștin i s-ar cere să asculte de oameni mai presus de Dumnezeu? Așadar, vă puteți imagina șocul meu când i-am auzit pe unii dintre bătrâni oftând ca reacție la ceea ce am spus. De fapt, se simțiseră ofensați de referirea mea la acest verset.

Până în acest moment al întrunirii noastre, singura întrebare fusese dacă eram calificat să slujesc ca CCB, dar acum se întrebau dacă mai eram calificat să slujesc și ca bătrân de congregație. După o scurtă discuție, SC mi-a cerut să aștept în afara sălii de întrunire, în holul Sălii Regatului, în timp ce ei deliberau.

Pur și simplu nu eram pregătit pentru ceea ce urma să se întâmple!

Câteva date personale

Înainte de a povesti ceea ce s-a întâmplat în continuare, ar fi logic să vă împărtășesc o parte din trecutul meu personal.

M-am născut în 1949 și am fost crescut ca Martor al lui Iehova. Ne refeream la religia noastră ca fiind „Adevărul”. Unui coleg Martor i-aș spune că am fost crescut în Adevăr. Când ne întâlneam pentru prima dată, ne întrebam de obicei unul pe celălalt: „Când ai învățat Adevărul?” sau „De cât timp ești în Adevăr?”. Credeam că ne aflam în singura religie adevărată de pe pământ, deoarece toate celelalte predau doctrine false.

Ca Martor al lui Iehova, nu eram preocupat de starea îngrijorătoare a lumii. Am fost învățat că sfârșitul „sistemului de lucruri rele” era aproape și că Regatul lui Dumnezeu va îndrepta totul. Această credință a fost cea care m-a motivat să părăsesc Canada când aveam doar 19 ani și să mă mut cu părinții și sora mea mai mică în Columbia pentru a sluji acolo unde „nevoia era mai mare”. Pe atunci, la congresele și întrunirile noastre, precum și în publicațiile Societății Watch Tower, ni se amintea constant că 1975 va fi probabil anul în care sistemul de lucruri malefic al lui Satan se va sfârși la Armaghedon.

Știm cu toții că sfârșitul nu a venit în 1975, așa că poate vă întrebați de ce am continuat să slujesc ca bătrân de congregație după ce acel an a venit și a trecut. Răspunsul este că încă mai credeam că mă aflam în Adevăr. Am pus întregul fiasco din 1975 pe seama imperfecțiunii umane. Credeam că oamenii care conduceau Organizația erau capabili să facă greșeli, dar că erau bine intenționați și că pur și simplu s-au lăsat purtați de propria lor interpretare a lucrurilor, dar nu au vrut să facă rău. De asemenea, am continuat să cred că generația din 1914 va trăi pentru a vedea sfârșitul. Aceasta era opinia mea.

Nimic din ceea ce s-a întâmplat în 1975 nu mi-a afectat convingerea că doctrinele noastre de bază se bazau în mod solid pe Biblie. Cu puține excepții, religiile creștinismului predau doctrinele false despre Trinitate, focul iadului și sufletul nemuritor. Nu m-aș putea asocia cu nicio religie care să predea astfel de lucruri. De asemenea, am acceptat poziția Organizației privind neutralitatea, în special în ceea ce privește participarea la războaie. Cu excepția unor grupuri izolaționiste precum Amish și Menoniții, majoritatea confesiunilor creștine se implică în politică și susțin războaiele.

Aveam credința că orice interpretări doctrinare greșite pe care le aveam erau mici și că vor fi corectate în timp util, pe măsură ce Iehova Dumnezeu dezvăluia o nouă lumină Organizației Sale prin intermediul clasei sclavului fidel și prevăzător, compusă dintr-o rămășiță unsă de Martori ai lui Iehova pe pământ.

Am continuat să slujesc ca bătrân de congregație timp de 40 de ani, atât în congregații de limbă spaniolă, cât și în cele de limbă engleză. Mi-a plăcut să predau. Mi-a plăcut să țin discursuri publice. Am ajutat la diverse proiecte de construcție a Sălilor Regatului. Am scris programe software personalizate pentru filialele din Ecuador și Canada. Pe scurt, am fost foarte activ în „slujirea teocratică”.

Cu toate acestea, nu am ignorat neajunsurile conducerii Organizației.

În timpul anilor petrecuți în Columbia, Ecuador și Canada, am intrat în strânsă legătură cu mulți misionari, supraveghetori de circumscripție și de district, beteliști și membri ai comitetelor de filială. Unii erau oameni buni care chiar încercau să afișeze o personalitate asemănătoare cu cea a lui Cristos, dar alții păreau mult mai aproape de matrița fariseilor din vechime. Pe măsură ce anii au trecut, mulți au observat că personalitățile asemănătoare lui Cristos par să fie din ce în ce mai puține, în timp ce elementul fariseic capătă putere.

Au fost mai multe ocazii în care familiile s-au mutat în congregația în care slujeam pentru că fugeau de un corp opresiv de bătrâni și căutau un refugiu sigur, un loc unde bătrânii nu se comportau ca niște polițiști spirituali.

În ultimii opt ani care au precedat înlăturarea mea, am fost CCB al congregației Alliston din Ontario, Canada. În acest timp, au fost unii care și-au mutat fișele de evidență a activității lor de vestitori în congregația noastră, chiar dacă asta însemna să conducă mașina câte o oră în fiecare direcție pentru a participa la întrunirile noastre.

Uneori, primeam scrisori de prezentare condamnabile care îi denunțau pe acești refugiați spirituali și ne cereau să ne ocupăm de ei așa cum considerau foștii lor bătrâni că era potrivit. Într-un caz, corpul de bătrâni anterior a insistat să trimitem un frate înapoi pentru a fi sfătuit direct de către ei. Bineînțeles, nu ne-am conformat. În cele mai multe cazuri, singurul păcat pe care aceștia îl săvârșiseră era „păcatul” de a nu fi dispuși să facă ceea ce li se spunea. Bineînțeles, acest lucru era întotdeauna formulat eufemistic ca fiind „a nu fi dispuși să se supună îndrumărilor Organizației lui Iehova”.

Faptul că un astfel de spirit fariseic este atât de răspândit în congregațiile Martorilor lui Iehova ar fi trebuit să mă avertizeze că ceva era fundamental greșit, dar, din păcate, nu a fost așa. Totuși, a generat o neliniște tot mai mare în sufletul meu. De ce nu am reacționat mai devreme la asta? M-am consolat amintindu-mi că Israelul antic nu a încetat să mai fie Organizația lui Iehova nici măcar atunci când au existat regi răi pe tron. Și, din nou, unde altundeva puteam să mă duc? Aveam Adevărul, nu-i așa? La fel cum Noe și familia sa au fost salvați rămânând în Arcă, am acceptat învățătura că trebuia să rămân în Organizație pentru a supraviețui Armaghedonului.¹

Trezirea mea

Așa cum tocmai am afirmat, am putut să rezist la eșecuri doctrinare precum cel din 1975, deoarece am crezut că membrii Corpului de Guvernare erau oameni integri. Nu am bănuit nicio clipă că ar fi fost capabili să inventeze cu bună știință lucruri pentru propriile scopuri. De aceea, introducerea – sau ar trebui să spun, reintroducerea – din 2010 a doctrinei despre generații a fost un șoc. Interpretarea de acum faimoasă numită generația suprapusă, care marchează intervalul de timp dintre 1914 și Armaghedon, a fost atât de evident o invenție prost pusă la cale, încât mi-a zguduit lumea și m-a făcut să mă uit serios la toate celelalte învățături pe care le acceptasem întotdeauna ca fiind scripturale.

Studierea Bibliei pe cont propriu a fost o provocare. Întotdeauna mă bazasem pe publicațiile Watch Tower pentru a-mi răspunde la întrebări și pentru a-mi clarifica orice îndoială. Dar dacă revista Turnul de veghe și celelalte publicații ale Organizației erau sursa îndoielilor mele, unde puteam să mă duc pentru a găsi adevărul?

Mi-am amintit de sfatul biblic de la 1 Tesaloniceni 5:21, care îi instruiește pe toți ucenicii lui Cristos: „asigurați-vă de toate lucrurile! Țineți cu tărie la ce este bine”. Există, de asemenea, la 1 Ioan 4:1 îndemnul: „verificați declarațiile inspirate ca să vedeți dacă provin de la Dumnezeu”. Înarmat cu această autoritate, am examinat toate învățăturile fundamentale ale Organizației pe o bază pur scripturală. Am fost interesat să colaborez cu alții care, ca și mine, doreau să studieze Scriptura fără interpretări și opinii personale ale oamenilor. Acest lucru s-a dovedit a fi mai dificil decât mă așteptam, deoarece, în calitate de Martor al lui Iehova, fusesem învățat o metodă greșită de studiu al Bibliei, numită eisegeză. Abia când am învățat metoda corectă, numită exegeză, am reușit să fac progrese reale. (Vezi „Capitolul 2 – Studiul Bibliei făcut corect”)

Bineînțeles, știam că Organizația va avea o părere dură despre o astfel de aventură, așa că mi-am ales un pseudonim, „Meleti Vivlon”, pentru a-mi ascunde identitatea, și am lansat un site web numit „Pichete Bereene” (https://beroeans.net).²

Învățarea gândirii critice

În 2012, ca urmare a cercetărilor mele, am ajuns să pun la îndoială și validitatea scripturală a prezenței invizibile a lui Cristos din 1914. La congresul regional care a avut loc mai târziu în acel an, a avut loc un discurs intitulat: „Evitați să-l testați pe Iehova în inima voastră”. Aceasta mi-a adus lacrimi de tristețe în ochi, pentru că luaseră cel mai prețios lucru din viața mea, religia mea, și o călcaseră în picioare. Ce era atât de rău la acest discurs?

Voi începe cu faptul că vorbitorul ne-a spus că a avea un grup de studiu biblic online în afara aranjamentelor organizaționale echivalează cu „testarea lui Iehova în inima ta”. Cum așa? Pentru că însemna că denigram hrana spirituală pe care Iehova Dumnezeu ne-o oferă prin Organizația Sa. Vorbitorul a mers atât de departe încât ne-a învățat că până și a te îndoi în tăcere de validitatea oricărei învățături echivala cu a-l testa pe Iehova în inima ta. Dar cum aș fi putut împăca cuvintele vorbitorului cu faptul că știam că generația suprapusă nu este scripturală? Cum ar putea el să spună adevărul, având în vedere că ni se spune să ‘ne asigurăm de toate lucrurile’ și să ‘verificăm declarația inspirată ca să vedem dacă provine de la Dumnezeu’? Menținerea a două idei conflictuale și contrare în mintea și inima ta poate fi devastatoare din punct de vedere mental și emoțional. Această stare este cunoscută sub numele de disonanță cognitivă.³

După congres, am făcut rost de schița propriu-zisă a discursului pentru a mă asigura că ceea ce auzisem provenea într-adevăr de la Comitetul de Învățământ și nu era doar opinia vorbitorului. Cele mai mari temeri ale mele au fost confirmate. Conform schiței, cei care se îndoiau de învățăturile Corpului de Guvernare erau comparați cu Core, israelitul care a sfidat autoritatea lui Moise și a fost condamnat de Dumnezeu pentru rebeliunea sa. Aceasta părea o aplicare greșită, grosolană și din interes, a unei relatări biblice. La urma urmei, Core a vrut să-l înlocuiască pe Moise! Am vrut doar să mă asigur că tot ceea ce eram învățat se baza pe Scriptură și nu provenea de la oameni. Prin această discuție din cadrul congresului, Corpul de guvernare exercita control asupra Martorilor lui Iehova, considerând punerea la îndoială a învățăturilor lor a fi un păcat!

Aceasta nu era o piedică mică în politica Organizației. Corpul de guvernare a preluat în mod intenționat controlul asupra minților și inimilor noastre. În timp ce scriu aceste rânduri, în 2022, zece ani mai târziu, știu de o soră dintr-o congregație din Utah care tocmai a fost exclusă pentru că a refuzat să nu mai participe la un grup de studiu biblic online care nu avea nicio afiliere cu vreo religie. Ea dorea doar să studieze Biblia fără să folosească publicațiile Watch Tower. Acest lucru a fost văzut ca apostazie, un păcat grav.

Bineînțeles, ea nu este o apostată. Un apostat este cel care îi întoarce spatele lui Dumnezeu. Această soră continuă să aibă credință în Iehova Dumnezeu și în Fiul Său, Isus Cristos. Puteți depune mărturie despre acest fapt ascultând audierea ei în comisia judiciară pe canalul meu YouTube, Beroean Pickets.⁴

Oricât de tulburător ar fi fost acest lucru, am continuat să mă agăț de speranța că Iehova va rezolva totul la timpul potrivit și astfel am continuat să slujesc ca bătrân pentru o perioadă scurtă de timp. Întrucât eram coordonatorul, îmi revenea sarcina de a atribui temele Întrunirii de Serviciu. Acest lucru mi-a permis să evit orice discuții care promovau învățăturile JW, care acum simțeam că sunt în conflict cu Scriptura.

Din când în când, conducătorul studiului revistei Turnul de veghe – un om pe care îl consideram un bun prieten – mă ruga să mă ocup de studiu atunci când el nu era prezent. Când se întâmpla acest lucru, citeam mai întâi articolul înainte de a accepta să-l conduc. Cu o ocazie, mi-a cerut să conduc studiul din 20 mai 2012. După ce l-am citit, am găsit acest lucru în al doilea paragraf:

Alte oi nu trebuie să uite niciodată că salvarea lor depinde de sprijinul pe care îl acordă fraţilor unşi ai lui Cristos de pe pământ.⁵

Salvarea ta nu depinde de susținerea „fraților unși” ai Corpului de Guvernare. Petru ne spune în Fapte 4:8-12 că singurul nume de care depinde salvarea ta este cel al lui Isus Cristos. A sugera altceva înseamnă a-L înlocui pe Cristos cu simpli oameni imperfecți. Acum, dacă sunteți în căutarea unei situații în cadrul Organizației Martorilor lui Iehova care să fie paralelă cu îngâmfarea lui Core de a-l înlocui pe Moise, ați găsit-o! Țineți cont de faptul că până și Turnul de veghe învață că Isus este „Cel mai mare Moise”.⁶

În mod clar, nu puteam să conduc acel studiu al Turnului de veghe cu conștiința împăcată, așa că i-am spus prietenului meu „de încredere” că nu mă simt confortabil și că ar trebui să programeze pe altcineva. El a vrut să știe de ce și mi-a trimis un e-mail în care mi-a cerut lămuriri. Nu i-am răspuns niciodată și am uitat de întregul incident. Un an mai târziu, el a fost cel care m-a acuzat în fața corpului de bătrâni și a cerut să știe ce anume mă făcea să mă simt inconfortabil. Ceea ce nu știam la momentul respectiv era că, în loc să mă confrunte de la om la om, el a fugit la supraveghetorul de circumscripție care îl instruise să mă spioneze pentru a aduna dovezi concrete pe care să le folosească împotriva mea.

Capcana de a pune oamenii înaintea lui Dumnezeu

Revenind la seara zilei de 4 iunie 2013 – când stăteam în fața sălii de întruniri de la Sala Regatului așteptând ca bătrânii să își termine deliberarea cu privire la demiterea mea ca bătrân de congregație, mă luptam cu o întrebare proprie: Chiar voiam să continui să fiu bătrân de congregație? Pe de o parte, prin demiterea mea, aș fi scăpat de orice conflict de conștiință. Dar, pe de altă parte, aș fi abandonat responsabilitatea mea de a proteja turma de tipul de bătrâni de congregației care abuzaseră de congregația Alliston în anii trecuți.

Mai devreme în acea zi, îi spusesem soției mele, Reta, că intenționam să rămân bătrân de congregație pentru moment și că eram încrezător că pot evita să mă incriminez. Mă gândeam că cuvintele lui Isus din Matei 10:19-21 se aplicau situației mele:

Dar, când vă vor preda, să nu vă îngrijorați gândidu-vă cum sau ce veți spune; pentru că ceea ce vei vorbi îți va fi dat în acel moment, căci ce va trebui să spuneți vi se va da în ceasul acela, fiindcă nu VOI veți vorbi, ci spiritul Tatălui VOSTRU va vorbi prin VOI. Mai mult, frate va da la moarte pe frate, și tată pe copil, și copiii se vor ridica împotriva părinților și îi vor omorî.

De-a lungul istoriei, aceste cuvinte au fost folosite mult mai des în cazul inchizițiilor religioase decât în cazul celor politice. Nu trebuie să tragem concluzia că Isus ne spune că ni se vor oferi prin Spiritul Sfânt cuvintele potrivite pentru a scăpa de persecuție. Nu. Ceea ce spune el este că cuvintele care vor îndeplini voia lui Dumnezeu nu sunt furnizate de înțelepciunea umană, ci de Spiritul Sfânt. Tatăl nostru nu dorește ca vreunul să fie pierdut, ci dorește ca toți să fie mântuiți, așa că Spiritul Sfânt va furniza cuvintele necesare pentru a cerceta starea inimii inchizitorilor.⁷

Ceea ce urma să mi se întâmple nu avea prea mare importanță pentru mine personal. Ceea ce avea o importanță mult mai mare era sufletul celorlalți 12 bărbați așezați în jurul acelei mese. Cu toții se confruntau cu o alegere care le putea afecta salvarea. Vor fi ei de partea lui Dumnezeu sau vor asculta de dictatul oamenilor? Cui ar fi aparținut ei? Lui Cristos? Sau Corpului de Guvernare?

La întoarcerea în sala de întruniri, mi s-a spus că frații aveau nevoie să clarific ce am vrut să spun prin ‘a asculta de Dumnezeu ca conducător, și nu de oameni’. Supraveghetorul de circumscripție m-a rugat să dau un exemplu.

Acesta a fost momentul adevărului! Pentru a rămâne un bătrân, așa cum era intenția mea, tot ce trebuia să fac era să spun că nu mă puteam gândi la un caz în care acest lucru ar fi fost necesar. Bineînțeles, asta ar fi fost o minciună. Totuși, aș fi putut raționa că acesta era un moment pentru tactica de război teocratic a Organizației de a nu spune cuiva aflat în autoritate ceva ce nu avea dreptul să știe.⁸ Alternativ, aș fi putut sugera ceva atât de ciudat încât toți ar fi fost forțați să înțeleagă ce vreau să spun. De exemplu, aș fi putut spune că nu m-aș fi supus Corpului de Guvernare dacă ar fi vrut să predic Trinitatea sau focul iadului.

Oricare dintre aceste lucruri m-ar fi scăpat probabil, dar nu ar fi pus la încercare inima celor dinaintea mea. Lucrasem cu acești oameni ani de zile și, în ciuda unui număr de incidente prostești și, uneori, tulburătoare, îi consideram pe majoritatea dintre ei oameni buni. Dar niciodată nu cunoști cu adevărat caracterul altcuiva până când nu este pus la încercare.

Cred că Spiritul Sfânt m-a călăuzit în acea zi, pentru că am intrat în ședință cu ideea de a răspunde la întrebările lor în așa fel încât să nu fiu îndepărtat, dar păream blocat în realizarea planului meu.

Ca răspuns la întrebarea lor, în care mi-au cerut un exemplu specific despre cum aș aplica Faptele 5:29, am venit cu următorul exemplu:

Imaginați-vă, fraților, că ne-am fi întors în timp în 1924, când Rutherford prezicea că anul următor va fi marcat de învierea „vrednicilor din vechime” – oameni ca Avraam, Moise și Daniel. Acum imaginați-vă că Rutherford ar veni la mine și m-ar ruga să țin un discurs la congresul din acel an, promovând ideea că 1925 va fi începutul învierii și începutul sfârșitului. Dacă aș fi fost acolo și aș fi știut ceea ce știm cu toții acum, nu aș fi putut ține acel discurs cu conștiința împăcată, așa că aș fi refuzat misiunea.

Am crezut că acesta este un răspuns fără gloanțe. M-am înșelat. După cum s-a dovedit, a fost exact ceea ce căuta supraveghetorul de circumscripție pentru a recomanda demiterea mea.

Dintre cei doisprezece bărbați prezenți acolo, doar unul singur a avut curajul să se ridice în picioare pentru adevăr. Doar unul a refuzat să fie de acord cu îndepărtarea mea. Acesta a fost Pat O’Brien, care fusese el însuși ținta mai multor atacuri nejustificate la adresa caracterului său din partea unora dintre ceilalți. El și-a menținut poziția și a votat împotriva deciziei lor.

Când a venit momentul să se dea verdictul final, motivul îndepărtării mele a fost, în cuvintele supraveghetorului de circumscripție, Dean Jenkins: „Este evident că nu ești pe deplin devotat Corpului de Guvernare”.

Această acuzație m-a șocat, deși nu ar fi trebuit să mă șocheze, deoarece cu doar un an înainte cei opt bărbați din Corpul de guvernare se proclamaseră pe ei înșiși ca fiind Sclavul Fidel și Prevăzător din Matei 24:45.

Hărțuire în continuare

Deși bătrânii nu aveau nicio dovadă care să poată fi folosită pentru a mă exclude, am fost urmărit și hărțuit din acel moment încolo.

De trei ori am fost chemat în fața a doi bătrâni pentru a fi interogat pe baza unor acuzații false. Când am cerut numele celor care făcuseră acuzațiile, bătrânii au început brusc să fabuleze. Faptul că mințeau atât de ușor și că își bazau acuzațiile atât de grave pe zvonuri și bârfe mi-a diminuat și mai mult părerea despre acei bărbați pe care odată îi socoteam prieteni.

În 2014, eu și soția mea ne-am mutat în Burlington, Ontario, lucru care ne-a adus în congregația Aldershot. Bătrânii de acolo au vrut, de asemenea, să se întâlnească cu mine. Când am refuzat „invitația” lor de a mă întâlni, CCE s-a supărat și a pus și mai multă presiune asupra mea. Mi-a spus că au primit un dosar de 20 de pagini trimis de congregația Alliston și că trebuie să ne întâlnim și să discutăm despre el. L-am întrebat dacă ar putea să-mi arate ce fusese scris despre mine, dar a refuzat. Așa că am refuzat să mă întâlnesc cu el.

O ultimă încercare de a raționa cu bătrânii din Alliston

În ciuda modului în care am fost tratat de bătrânii din Alliston, încă aveam afecțiune pentru acei oameni cu care lucrasem ani de zile. Dacă aș fi cedat urii, aș fi devenit exact ceea ce deplângeam. Îngrijorarea mea era că atitudinea bătrânilor față de mine era doar vârful aisbergului. Simțeam că deveniseră farisei. Așa că, la câteva luni după ce m-au demis ca bătrân de congregație, am redactat o scrisoare de mustrare. (Vezi „Anexa A : Scrisoarea mea către bătrânii Congregației Alliston” pentru textul integral al scrisorii).

Am aflat curând că reacția lor la scrisoarea mea nu a fost cea pe care o speram, deși, din păcate, a fost în mare măsură ceea ce mă așteptam. Pat O’Brien, bătrânul care se opusese deciziei lor de a mă îndepărta, mi-a mărturisit că Conducătorul Studiului Turnului de Veghe voia să folosească scrisoarea mea ca bază pentru excludere. Cu toate acestea, unul dintre cei mai în vârstă bărbați din Corp i-a spus că nu era posibil să facă acest lucru, deoarece nu împărtășisem scrisoarea cu congregația, ci doar cu bătrânii.

Răspunsul lor a fost să mă oblige să mă prezint în fața lor pentru a-mi citi un răspuns. Mi s-a părut o încercare copilăroasă de a-și exercita autoritatea asupra mea, așa că le-am spus să se comporte ca niște bărbați și să-mi dea pur și simplu scrisoarea să o citesc, așa cum făcusem eu pentru ei. Au refuzat să facă acest lucru și nici până în ziua de azi nu am idee ce scria în scrisoarea lor. Sunt sigur că scrisoarea mea și răspunsul lor au fost incluse în cele „20 de pagini” pe care bătrânii din Alliston le-au trimis bătrânilor congregației din Aldershot după ce m-am mutat acolo.

Cercetarea mea se intensifică

Dacă vă întrebați de ce am rămas în Organizație în ciuda tuturor acestor abuzuri, este că nu aș lăsa niciodată oamenii să mă îndepărteze de Dumnezeu. Ceea ce a trebuit să îndur nu a fost nimic în comparație cu ceea ce a trecut Domnul nostru:

Da, priviți cu atenție la cel care a suportat cuvinte atât de ostile, rostite de păcătoși împotriva intereselor lor, ca să nu obosiți și să nu renunțați. (Evrei 12:3, NW 2019)

Dacă Martorii lui Iehova dețineau adevărul, atunci niciun fel de „cuvânt ostil” nu mă va alunga. Dar dacă Organizația nu era adevărata religie? Imediat după îndepărtarea mea în 2013, am intensificat cercetarea biblică pe care o începusem în 2010.

Unii m-au sfătuit de-a lungul anilor că ar fi trebuit pur și simplu ‘să-l aștept pe Iehova’ să repare lucrurile care nu merg bine, sugerând că alergam înaintea Organizației. Aceasta este o soluție de rezervă obișnuită de care se agață Martorii atunci când se confruntă cu contradicții și ipocrizie.

Folosind instrumentele puternice din versiunea desktop a Bibliotecii Watchtower, am făcut o căutare în Traducerea Lumii Noi a Sfintelor Scripturi pe tema „Așteptarea lui Iehova”. Ați fi surprins să aflați că Biblia nu aplică nici măcar o dată îndemnul „să-L așteptăm pe Iehova” în legătură cu repararea a ceea ce este în neregulă cu liderii poporului Său? Mai degrabă, se referă la a aștepta cu răbdare salvarea în timp ce îndurăm necazuri și persecuții din partea unor lideri neevlavioși și prezumțioși. Cu această iluminare străfulgerătoare, m-am avântat în studierea tuturor doctrinelor unice ale Societății Watch Tower, inclusiv:

Prezența invizibilă a lui Cristos din 1914.

Învierea din 1918 a celor unși.

Numirea din 1919 a sclavului fidel și prevăzător.

Speranța de înviere pământească a „altor oi drepte”.

Cei 144.000 de unși ca număr literal.

Corpul de guvernare ca fiind sclavul fidel și prevăzător.

Interzicerea transfuziilor de sânge.

„Semnul compozit” al ultimelor zile.

Exilul în Babilon din anul 607 î.e.n.

Baza scripturală pentru excludere.

Interzicerea de a se împărtăși din embleme.

Cerința de a predica din casă în casă.

Botezul ca simbol al dedicării față de Dumnezeu.

Vă puteți imagina cum m-am simțit când am aflat că nici măcar una dintre aceste doctrine fundamentale ale Turnului de veghe nu poate fi susținută în Scriptură?

De ce am scris această carte

Când Isus a început să predice, scopul său nu a fost acela de a-i ataca pe liderii religioși din Israel. Ceea ce îl preocupa era să-i ajute pe păcătoși să se căiască. El le-a spus fariseilor: N-am fost trimis decât la oile pierdute ale casei lui Israel.”⁹

Acest lucru i-a înfuriat, deoarece se considerau pe ei înșiși drepți și ireproșabili. Ei nu aveau de gând să asculte mesajul lui Isus despre vestea bună a Împărăției lui Dumnezeu. În schimb, îl vedeau ca pe un scandalagiu, pentru că le amenința autoritatea și controlul asupra oamenilor.

Prin scrierea acestei cărți și prin munca mea pe cele două site-uri web (beroeans.net și losbereanos.com) și pe canalele YouTube Beroean Pickets și Los Bereanos, doresc să-i ajut pe creștini, în general, și pe Martorii lui Iehova, în special, să învețe cum să gândească în mod critic cu privire la lucrurile pe care le învață preoții, slujitorii, pastorii sau corpul lor de guvernare.

Desigur, este imposibil să demonstrezi că cineva greșește fără să îl pui într-o lumină proastă, mai ales dacă nu își acceptă erorile, ci îi persecută pe cei care îi expun. Isus nu a îndulcit ușor adevărul doar pentru a nu-i jigni pe cărturari și farisei. El nu s-a temut de ei. Pavel a fost la fel de neînfricat în fața opoziției. El le-a spus efesenilor:

Toate lucrurile dezaprobate sunt dezvăluite de lumină, pentru că tot ce este dezvăluit este lumină. De aceea, el spune: „Trezește-te, tu, care dormi, și ridică-te din morți, iar Cristos va străluci peste tine.” (Efeseni 5:13, 14).

Cedarea la călăuzirea Duhului Sfânt

Suntem îndemnați să ne trezim! Dormeam spiritual, morți în păcatele noastre și ignoranți față de adevăr. Acum putem ‘să ne ridicăm’ sau să ajungem la viață spirituală, ceea ce înseamnă să obținem o poziție neprihănită înaintea lui Dumnezeu prin intermediul lui Isus Cristos.¹⁰

Isus ne-a spus că adevărul ne va face liberi.¹¹ Dar acest lucru nu se aplică tuturor. Iehova ascunde adevărul de mulți, în timp ce îl revelează celor pe care îi alege.

Atunci Isus a mai zis: „Te laud în public, Tată, Domn al cerului și al pământului, pentru că ai ascuns aceste lucruri de înțelepți și de învățați și le-ai dezvăluit copilașilor. Da, Tată, pentru că ai găsit de cuvință să faci așa”. (Matei 11:25, 26)

Minunea acestui aranjament al lui Dumnezeu este că cei înțelepți și intelectuali – cei care se consideră prezumțios fideli și prevăzători – nu sunt conștienți că adevărul le este ascuns. Ei cred că dețin adevărul, dar vor afla contrariul, deși numai când va fi prea târziu.

Cum putem fi siguri că nu vom sfârși în aceeași barcă cu acei „înțelepți” autodeclarați? Apostolul Ioan a scris:

Vă scriu aceste lucruri despre cei care caută să vă inducă în eroare. În ce vă privește, ungerea pe care ați primit-o de la el rămâne în voi și nu aveți nevoie să vă învețe cineva, ci, așa cum ungerea de la el vă învață toate lucrurile – iar ea este adevărată și nu este o minciună… (1 Ioan 2:26, 27)

Cum ți se aplică cuvintele lui Ioan dacă ești unul dintre Martorii lui Iehova? Dacă te consideri una dintre „alte oi” ale JW, este rezonabil să consideri că Tatăl tău iubitor, Iehova Dumnezeu, te-ar lipsi de ungerea despre care vorbește Ioan – o ungere care te eliberează de a fi înșelat de învățăturile oamenilor? Te-ar forța un Tată iubitor să te încrezi în oameni autoproclamați pentru a-ți spune ce este adevărat și ce este fals, ce este bun și ce este rău? De ce te-ar face Dumnezeu să depinzi de oameni, când ungerea Duhului Său Sfânt este tot ce ai nevoie ca ‘să te învețe toate lucrurile’?

Știu că poate fi foarte deranjant să-ți examinezi credința. Dar gândiți-vă la Saul din Tars. El credea că este mântuit. A fost instruit în Legea lui Dumnezeu de unul dintre cei mai buni învățători din Israel. Țineți minte că națiunea lui Israel era cu adevărat poporul lui Dumnezeu. În afara lui Israel, existau doar națiuni păgâne care se închinau la dumnezei falși. În ciuda tuturor acestor acreditări, Saul din Tars nu avea poziția aprobată înaintea lui Dumnezeu pe care credea că o are. Nici el nu și-a dat seama de unul singur de acest lucru. Isus a trebuit să i se arate într-o lumină orbitoare. Privind în urmă la tot ceea ce pierduse – toți prietenii săi, toată averea pe care ar fi putut să o acumuleze, tot prestigiul de care s-ar fi putut bucura – da, privind în urmă la toate acestea – el a scris:

Ba mai mult, consider totul o pierdere, din pricina prețuirii nespus de mari a cunoașterii lui Isus Cristos, Domnul meu, pentru care am pierdut totul. Le consider gunoaie, pentru ca să-L câștig pe Cristos. (Filipeni 3:8 NIV)

Nu cunosc pe nimeni astăzi care să fi fost chemat la Regat printr-o lumină orbitoare și o voce din cer. Totuși, Ioan 6:44 ne spune că „nimeni nu poate veni la Mine dacă nu-l atrage Tatăl, care M-a trimis…”¹² Dacă Spiritul Sfânt te cheamă să-ți deschizi inima față de adevăr, atunci ai de ales. Îl lași să te ghideze sau te lași condus de oameni care să-ți spună ce să crezi? Îi vei aparține lui Isus, sau unei organizații sau biserici? Adevărații creștini aparțin doar lui Cristos.

Nimeni deci să nu se laude cu oamenii, căci totul este al VOSTRU: fie Pavel, fie Apolo, fie Chifa, fie lumea, fie viața, fie moartea, fie lucrurile prezente, fie lucrurile viitoare, totul este AL VOSTRU; la rândul tău, Iar VOI sunteți ai lui Cristos și Cristos este al lui Dumnezeu. (1 Corinteni 3:21-23)

Dacă răspunsul tău este că te-ai supune Domnului nostru Isus mai presus de orice om, atunci următoarea întrebare este: În ce măsură te vei supune Lui? La cât de mult ești dispus să renunți pentru Cristos? Câte ocară și bârfe umilitoare ești dispus să înduri? Vei îndura rușinea adunată asupra celor drepți, așa cum a făcut-o Isus însuși?

…privind țintă la Reprezentantul Principal al credinței noastre și Cel care o duce la perfecțiune, Isus. Pentru bucuria care-i era pusă înainte, el a suportat stâlpul de tortură, disprețuind rușinea… (Evrei 12:2).

Fericiți sunteți voi când oamenii vă batjocoresc și vă persecută, și, mințind, spun tot felul de lucruri rele împotriva voastră din cauza mea! Bucurați-vă și săltați de bucurie, fiindcă răsplata voastră este mare în ceruri; căci așa i-au persecutat și pe profeții dinaintea voastră. (Matei 5:11,12)

Țineți minte că îndreptarea ta către Cristos nu înseamnă să te îndepărtezi de Iehova. De fapt, ușa către Tatăl nostru este doar prin Isus Cristos.¹³ În Eden, Iehova a stabilit mijloacele prin care copiii săi umani pierduți puteau fi împăcați cu El. Într-adevăr, Tatăl vostru ceresc nu caută prieteni. El își vrea copiii înapoi. Ceea ce vi se oferă ca veste bună este oportunitatea de a deveni un copil al lui Dumnezeu.

Dar tuturor celor ce l-au primit, el le-a dat dreptul să devină copii ai lui Dumnezeu, fiindcă au manifestat credință în numele său. Ei nu s-au născut din sânge, nici din voința cărnii, nici din voința omului, ci din Dumnezeu. (Ioan 1:12, 13)

Căci toți cei ce sunt conduși de Spiritul lui Dumnezeu sunt fii ai lui Dumnezeu. Fiindcă voi n-ați primit un spirit de sclavie care provoacă din nou teamă, ci ați primit un spirit de adopție ca fii, spirit prin care strigăm: „Ava, Tată!” (Romani 8:14, 15)

Sper ca prin intermediul acestei cărți să găsiți încurajarea și sprijinul scriptural pentru a deveni unul dintre copiii adoptați ai Tatălui nostru ceresc, un drept oferit tuturor celor care cred în Isus Cristos.

Fie ca „Tatăl îndurărilor tandre” să vă mângâie!¹⁴

Fratele tău în Cristos,

Eric Michael Wilson, alias Meleti Vivlon

Introducere

Cu excepția cazului în care se specifică altfel, toate citatele biblice din această carte sunt preluate din Sfintele Scripturi Traducerea Lumii Noi (2006 lb. română, 1984 lb. engleză). Prefer această versiune în locul ediției mai noi din 2019 lb. română (2013 lb. engleză), care nu este deloc o traducere nouă, ci mai degrabă o lucrare editorială.

Toate caracterele îngroșate și italice sunt ale mele, dacă nu se specifică altfel. De asemenea, parantezele pătrate [ ] sunt adăugate la citate și la textele biblice pentru a oferi observații care, în opinia mea, îl vor ajuta pe cititor să înțeleagă mai bine sensul unor pasaje biblice dificile sau pentru a explica termeni specifici.

Când mă refer la entitatea corporativă care este Watch Tower Bible & Tract Society of Pennsylvania și la corporația sa soră, Watchtower Bible and Tract Society of New York, voi folosi „Watch Tower”, cu un spațiu între cele două cuvinte. Când mă voi referi la revista emblematică a corporației, voi folosi Turnul de veghe (The Watchtower, fie pur și simplu Watchtower).

Scriu „Organizația” cu majusculă atunci când mă refer la entitatea care guvernează viețile Martorilor lui Iehova, deoarece, din toate punctele de vedere, aceasta a devenit un substantiv propriu – un conducător cu nume.

Deși m-am străduit să fiu cât se poate de neutru din punct de vedere al genului, există momente în care acest lucru devine dificil din cauza restricțiilor limbii engleze. Prin urmare, scriu cu majuscule Om și Omenire atunci când termenii se referă la oameni de ambele sexe. Pentru a ilustra: „Pavel, a fost ca oricare dintre noi, un om obișnuit”, față de: „Cuvintele lui Isus sunt destinate tuturor, Omului obișnuit”.

În cele mai multe cazuri, am eliminat numerotarea versetelor biblice scrisă deasupra și, uneori, liniuțele paragrafelor din citatele biblice, deoarece acestea nu făceau parte din manuscrisele originale. Ele au fost inserate secole mai târziu ca un ajutor pentru studenții Bibliei. Cu toate acestea, ele sunt supuse prejudecăților copistului și/sau traducătorului. Uneori, diviziunile versetelor și pauzele de paragraf ascund sau chiar schimbă sensul scripturilor. Așadar, prin eliminarea lor, sper să promovez o mai mare claritate în ceea ce privește ceea ce autorul Bibliei a vrut să transmită cititorului.

De asemenea, vreau să evit capcana de a selecta versete pentru a susține o convingere, lucru pentru care religia organizată este cunoscută. Scopul nostru este de a ajunge la o înțelegere imparțială a Scripturii. Trebuie să recunoaștem că ne punem o ștachetă foarte înaltă, având în vedere secolele de învățături doctrinare tulburătoare care îi afectează pe studenții Bibliei, precum și provocările legate de înțelegerea limbilor și culturilor cu o vechime de două milenii.

Despre această carte

Scopul principal al acestei cărți este de a le oferi Martorilor lui Iehova o modalitate de a cerceta Scriptura pe cont propriu pentru a afla adevărul despre speranța veștii bune oferite întregii omeniri de Iehova Dumnezeu prin Fiul Său, Isus Cristos.

Voi începe în capitolul 1 cu o scurtă introducere care va compara vestea bună predicată de Martorii lui Iehova cu cea care ne-a fost declarată de Isus.

În continuare, mă voi ocupa de îngrijorarea pe care o vor avea majoritatea cititorilor: „De unde știu că Eric nu este doar un alt om care încearcă să mă inducă în eroare cu învățături false?”. Singurul mod în care pot face acest lucru este să vă ofer aceeași metodă de studiu biblic care m-a protejat de a nu fi înșelat „cu ajutorul șiretlicurilor oamenilor, cu ajutorul vicleniei în a născoci erori” de când am părăsit Organizația.¹⁵

În acest scop, am pus la dispoziție capitolul 2 intitulat „Studiul biblic corect”, unde veți învăța diferența dintre studiul biblic eisegetic și cel exegetic. Odată ce veți avea acest lucru în arsenalul vostru spiritual, nu veți mai avea niciodată nevoie să depindeți de alții pentru a vă spune ce este adevărat și cum să identificați minciuna.

Vom lua apoi ceea ce am învățat din capitolul 2 și vom pune în aplicare aceste tehnici, examinând învățăturile de bază ale Organizației care au legătură cu vestea bună pe care o predică Martorii. Acesta nu va fi un exercițiu academic arid, ci o călătorie de descoperire în care se va răspunde la multe întrebări tulburătoare.

De exemplu, capitolul 3 se referă la Matei 24:34 „această generație”. Acesta va acoperi litania deconcertantă de interpretări – practic una pe deceniu – pe care Corpul de guvernare a venit cu scopul de a menține această doctrină în viață, până la fabricarea, în cele din urmă, a faimoasei „generații suprapuse”. Cei șapte ani de care a fost nevoie pentru a lansa această doctrină în forma sa actuală dezvăluie, de asemenea, multe despre motivația din spatele ei.

În capitolul 4, veți vedea dovezi scripturale copleșitoare care fac ca doctrina prezenței invizibile a lui Cristos din 1914 să fie imposibil de susținut. Mai mult decât atât, veți afla, de asemenea, cum Corpul de guvernare și-a subminat recent propria învățătură despre 1914, nu o dată, ci de două ori!

Capitolul 5, „Ce trebuie să știți despre anul 607 î.e.n.”, va oferi dovezi arheologice și astronomice care demonstrează că anul 607 î.e.n. nu poate fi data exilului evreilor în Babilon. Dar de o importanță și mai mare vor fi dovezile că liderii Watch Tower cunosc acest fapt de zeci de ani și totuși continuă să promoveze ceea ce știu că nu este adevărat.

Când ajungem la capitolele 6 și 7, arătăm din Scriptură modul în care Corpul de guvernare a indus în eroare turma cu privire la adevărata natură a mântuirii creștine și, în acest fel, i-a împiedicat pe Martorii lui Iehova să intre în Regatul lui Dumnezeu.

Capitolul 8 abordează întrebarea dacă numărul 144.000 este simbolic sau literal – cu consecințe drastice pentru vestea bună proclamată de Martori. De asemenea, se abordează problema cine anume alcătuiește „o mare mulțime” din Revelația 7:9. Nu este cine credeți voi că este.

În capitolul 9, vom aplica exegeza pentru a demonstra că „necazul cel mare” din Revelația 7:14 este ceva ce îi afectează pe toți creștinii de-a lungul timpului.

Nu există o modalitate ușoară de a vă pregăti pentru revelațiile uimitoare din capitolul 10, unde veți afla adevărata origine a doctrinei „alte oi” a Martorilor lui Iehova.

Capitolul 11 se referă la modul de identificare a profeților falși și ce trebuie făcut cu ei. Conducerea Watch Tower a susținut întotdeauna că ei nu sunt profeți falși, ci doar oameni care au făcut greșeli cinstite. Susțin faptele istoriei această afirmație sau ascund ei adevărul pentru a se proteja? Veți putea decide singuri pe măsură ce veți citi dovezile istorice luate din publicațiile Organizației cu privire la cele trei mari eșecuri profetice din ultimul secol și jumătate, mai exact, 1914, 1925 și 1975.

Următoarele două capitole (12 și 13) tratează problema autorității divine. Este actualul Corp de guvernare numit de Dumnezeu sau se autointitulează? O parte din pretenția lor de autoritate este credința că au avut un omolog din primul secol, un organism de guvernare situat în Ierusalim. Capitolul 12 analizează Scriptura pentru a arăta cum că nu poate fi așa.

Capitolul 13 analizează cu atenție învățătura conform căreia, în 1919, Isus a numit oameni de frunte din Societatea Watch Tower pentru a fi sclavul Său fidel și prevăzător. Dacă nu există nicio dovadă care să susțină acest lucru, atunci actualul Corp de guvernare ar fi puțin mai mult decât niște uzurpatori. Veți avea toate faptele de care veți avea nevoie pentru a decide singur acest lucru.

Capitolul 14 se referă la ceea ce înseamnă să te împărtășești cu pâinea și vinul și la ceea ce înseamnă cu adevărat relația ta cu Isus Cristos în ceea ce privește salvarea ta.

Acum, în capitolul 15, ajungem la partea decisivă, la modul în care Societatea a furat salvarea de la Martorii lui Iehova.

În momentul în care cititorul ajunge la capitolul 16, întrebarea pe care o va avea în minte va fi „Unde mă duc de aici?”. Este posibil să mergi mai departe cu credința ta fără a te alătura unei alte religii? Este religia chiar necesară? Aceste întrebări își găsesc răspunsul în acest capitol.

Deși cea mai mare parte a acestei cărți este dedicată demolării învățăturilor false, nu ți-aș face prea mult bine, dragă cititorule, dacă aș lăsa lucrurile așa. Scopul meu nu este să distrug, ci să construiesc. Realizarea faptului că sistemul de credință al cuiva a eșuat poate avea consecințe devastatoare. Cu toate acestea, atunci când Petru a fost deranjat de ceva ce a spus Isus, decizia lui a fost să se țină de Cristos. El a spus la Ioan 6:68, 69: „Doamne, la cine să ne ducem? Tu ai cuvintele vieții veșnice. Și noi am crezut și am ajuns să știm că tu ești Sfântul lui Dumnezeu”.

Sper din tot sufletul că vei termina această carte cu o credință mai puternică și mai sigură decât oricând înainte, întemeiată pe Scriptură – și nu pe publicațiile oamenilor.

„Aşa cum Noe şi familia sa temătoare de Dumnezeu au fost salvaţi în arcă, în prezent supravieţuirea depinde de credinţa noastră şi de faptul de a ne alătura şi a fi loiali părţii pământeşti a organizaţiei universale a lui Iehova.” (w06 15/5 p. 22 par. 8 „Ești pregătit pentru supraviețuire?”)

„Meleti Vivlon” este o transliterare a două cuvinte grecești care înseamnă „studiu biblic”. „Bereene” a fost ales pentru referința la Faptele 17:11; iar „Pichete” a fost ales pentru că acest cuvânt se referă la cineva care stă de pază sau este postat ca strajă într-o tabără militară (Efeseni 6:11-13 vorbește despre soldații creștini). Este, de asemenea, o anagramă pentru „sceptic” – un gânditor critic.

Starea de a considera adevărate convingeri care sunt contradictorii.

. https://beroeans.net/2022/06/09/shunned-for-studying-the-bible/

w12 15/3 p. 20 par. 2

„Când ne străduim să-i imităm pe Iehova și pe Isus Cristos, Mai Marele Moise, suntem abordabili și înviorători pentru cei din jur. (Mat. 11:28, 29)” (w18 septembrie p. 25-26 par. 10)

2 Petru 3:9; Revelația 2:23; 1 Corinteni 2:7-10

Pentru punctul de vedere al Turnului de veghe cu privire la războiul teocratic, vezi w60 1/6 p. 351, 352.

Matei 15:24

Isaia 53:10, 11

. Ioan 8:32

Berean Study Bible

Ioan 10:1-5

2 Corinteni 1:3-7

Efeseni 4:14

1

Ce este vestea bună?

„Dar, chiar dacă vreunul dintre noi sau un înger din cer v-ar anunța o altă veste bună decât aceea pe care v-am anunțat-o noi, să fie blestemat! Așa cum am spus noi deja, așa spun și eu acum din nou: Cine vă anunță o altă veste bună decât aceea pe care ați primit-o, să fie blestemat!” (Galateni 1:8, 9)

Cuvintele apostolului Pavel către Galateni sunt un denunț puternic împotriva oricărei persoane sau religii care pervertește mesajul sfânt al veștii bune. Acest mesaj a fost transmis de Isus Cristos și a fost răspândit în întreaga lume romană de către apostolii și urmașii săi. Cu toate acestea, nu a trecut mult timp până când ‘slujitorii dreptății’¹⁶ ai lui Satan au început să semene o veste bună contrafăcută.¹⁷ Pavel arată foarte clar ce părere are despre astfel de înșelători. De două ori le spune galatenilor: „Să fie blestemat”.

Blestemat de Dumnezeu! Este greu de imaginat ceva mai rău decât atât.

Au predicat Martorii lui Iehova același mesaj de veste bună pe care l-au predicat Pavel și ceilalți apostoli? Sau sunt ei vinovați de a semăna o speranță de salvare pervertită?

În Biblie, ea este numită „vestea bună despre regat”¹⁸, „vestea bună despre Isus”¹⁹, „vestea bună a lui Dumnezeu”²⁰, „vestea bună despre salvarea voastră”²¹ sau pur și simplu „vestea bună”.²² Să începem prin a examina ceea ce predică Martorii lui Iehova.

Care este vestea bună conform JW.org?

Figura 1. Broșura

„Bucură-te pentru totdeauna de viață!”

Vestea bună pe care Martorii lui Iehova o propovăduiesc din casă în casă este aceea a „vieții veșnice într-un paradis pământesc”²³. Tipică pentru acest mesaj este broșura actuală Bucură-te pentru totdeauna de viață! disponibilă pe JW.org. Publicațiile Turnului de veghe susțin speranța tinereții veșnice, a sănătății veșnice și a fericirii veșnice pe un pământ paradisiac. În plus, ele oferă perspectiva de a vă reuni cu cei dragi decedați, prin speranța învierii, și de a trăi împreună în pace și armonie. Cine nu și-ar dori asta?

Imagini precum cea din figura 2 au scopul de a-i asigura pe Martori că sunt favorizați să supraviețuiască Armaghedonului atâta timp cât rămân loiali Organizației și Corpul său de guvernare format din frații unși ai lui Cristos.

Dar trebuie să ne întrebăm dacă este într-adevăr intenția lui Iehova Dumnezeu să readucă Pământul într-un paradis, plin de oameni drepți, care să trăiască veșnic? Eu cred că Biblia ne învață această eventualitate. Dar, și aceasta este adevărata întrebare: vestea bună pe care a predicat-o Isus este speranța de a trăi veșnic într-un paradis pământesc? Nu, nu este!

Care este vestea bună pe care a predicat-o Isus?

Figura 2. Supraviețuirea de la Armaghedon.

Scopul meu este ca prin această carte să demonstrez că Organizația Martorilor lui Iehova, încă de la înființarea sa în 1931, nu a predicat aceeași veste bună pe care au predicat-o Isus și apostolii. Nu va fi nevoie să mă aventurez în afara publicațiilor Watch Tower pentru a realiza acest lucru.

Ar fi nedrept din partea mea să am așteptări mai mici de la propriile mele scrieri decât cele pe care le cer de la publicațiile Societății. Prin urmare, în scopul comparației, să începem prin a examina ceea ce dezvăluie Scripturile despre vestea bună a Împărăției lui Dumnezeu.

Pentru a înțelege vestea bună, trebuie să ne întoarcem la început pentru a vedea de ce este nevoie de ea.

Când Adam și Eva au păcătuit, Iehova Dumnezeu a făcut ceea ce orice părinte iubitor ar face atunci când se confruntă cu copii rebeli. Nu i-a forțat să facă lucrurile în felul Său, ci le-a permis libertatea de a-și expune punctul de vedere. El știa că totul va merge prost, dar numai o experiență dură avea să-i convingă de acest lucru.

Din păcate, lucrurile au mers atât de rău încât Iehova a trebuit să o ia de la capăt. Doar la împlinirea timpului vom putea înțelege înțelepciunea Sa în ceea ce privește potopul din zilele lui Noe, care a fost punctul culminant a aproximativ 1.600 de ani de istorie umană. Din puținele date pe care le avem în Geneza²⁴, reiese că Iehova le-a permis oamenilor să se dezvolte așa cum doreau după răzvrătirea din Eden.

Orice mesaj de veste bună a salvării pe care ar fi putut să-l primească credincioșii dinaintea potopului este pierdut pentru noi. Singurul mesaj de veste bună înregistrat pe care l-au primit se găsește în Geneza 3:15, care spune: „Vrăjmășie voi pune între tine și femeie, între sămînța ta și sămînța ei. Aceasta îți va zdrobi capul, și tu îi vei zdrobi călcîiul”.

După potop, la vestea bună au fost adăugate mai multe elemente, cum ar fi legământul lui Avraam:

Te voi binecuvânta și îți voi înmulți sămânța ca stelele cerurilor și ca firele de nisip de pe țărmul mării și sămânța ta va lua în stăpânire poarta dușmanilor săi. Prin sămânța ta se vor binecuvânta toate națiunile pământului, pentru că ai ascultat de glasul meu. (Geneza 22:17, 18)

Mesajul de salvare pentru omenire a fost rafinat și mai mult atunci când Iehova a încheiat un legământ cu Israel prin intermediul slujitorului său Moise:

Și acum, dacă VEȚI asculta cu atenție de glasul meu și dacă veți respecta legământul meu, veți deveni proprietatea mea specială dintre toate popoarele, fiindcă tot pământul este al meu. VEȚI fi un regat de preoți și o națiune sfântă pentru mine. (Exodul 19:5, 6)

Veți observa că aceste versete despre speranță nu menționează faptul că vom trăi într-un paradis pământesc. Totuși, ele menționează o sămânță care va deveni o împărăție de preoți și o națiune sfântă. Națiunea lui Israel nu a reușit să respecte acest legământ. Nu au răspuns la promisiunea veștii bune pentru că nu au avut credință. Putem vedea acest lucru exprimat în mod clar în Evrei:

Pentru că vestea bună ne-a fost anunțată și nouă ca și lor [israeliților], dar cuvântul care a fost auzit nu le-a fost de folos, fiindcă nu erau uniți prin credință cu cei care au auzit. (Evrei 4:2)

Așadar, vestea bună despre a deveni o națiune sfântă și o împărăție de preoți a fost luată de la națiunea lui Israel din cauza lipsei lor de credință și dată unei națiuni care producea roadele ei, adunarea creștină care includea neamuri și evrei.

Isus le-a zis: „N-ați citit niciodată în Scripturi: «Piatra pe care au respins-o zidarii a devenit piatra din capul unghiului; de la Iehova a venit lucrul acesta și este minunat în ochii noștri»? Iată de ce vă spun: Regatul lui Dumnezeu va fi luat de la voi și va fi dat unei națiuni care va face roadele lui. (Matei 21:42, 43)

Acest lucru arată că mesajul veștii bune nu s-a schimbat. El a fost doar dezvăluit progresiv. Promisiunea de a deveni o împărăție de preoți prin care toate națiunile vor fi binecuvântate a fost inițial limitată la evrei, dar, din cauza lipsei lor de credință, aceeași promisiune este acum extinsă și la non-evrei.

De fapt, TOȚI sunteți fiii lui Dumnezeu prin credința VOASTRĂ în Cristos Isus. Căci TOȚI care ați fost botezați în Cristos v-ați îmbrăcat cu Cristos. Nu există nici iudeu, nici grec, nu există nici sclav, nici om liber, nu există nici bărbat, nici femeie, pentru că TOȚI sunteți una în unitate cu Cristos Isus. Mai mult, dacă sunteți ai lui Cristos, sunteți într-adevăr sămânța lui Avraam, moștenitori potrivit promisiunii. (Galateni 3:26-29)

Vedeți cum firul veștii bune merge de la Geneza, prin promisiunea făcută lui Avraam, apoi la națiunea lui Israel și acum, în cele din urmă, în adunarea creștină? Când au fost scrise ultimele capitole ale Bibliei, am aflat din viziunea lui Ioan că vestea cea bună include participarea la prima înviere – învierea la viață – și că rolul celor care vor fi numiți primii „copii ai lui Dumnezeu” este de a domni ca regi și de a acționa ca preoți alături de Isus Cristos.

Și am văzut niște tronuri și pe cei ce stăteau pe ele. Și lor li s-a dat putere să judece. Da, am văzut sufletele celor executați cu securea pentru mărturia pe care au depus-o despre Isus și pentru că au vorbit despre Dumnezeu, da, sufletele celor care nu i se închinaseră nici fiarei, nici imaginii ei și care nu primiseră semnul pe frunte și pe mână. Ei au revenit la viață și au domnit ca regi cu Cristos o mie de ani. …Fericit și sfânt este cel ce are parte de prima înviere. Asupra lor moartea a doua nu are autoritate, ci ei vor fi preoți ai lui Dumnezeu și ai lui Cristos și vor domni ca regi cu el în cei o mie de ani. (Revelația 20:4, 6)

În timp ce multe confesiuni creștine, inclusiv Martorii lui Iehova, cred că speranța de salvare a copiilor lui Dumnezeu este aceea de a merge în rai și de a nu se mai întoarce niciodată, Biblia indică ceva mai mult pentru ei. În Proverbe, citim că „o populație numeroasă este gloria unui rege, dar fără supuși un prinț este ruinat”.²⁵ Cum poate un rege să domnească peste poporul său dacă nu are un popor pe care să-l conducă?

Peste cine vor domni acești regi timp de o mie de ani și de unde vor domni ei? Pot ei să conducă dacă sunt departe, departe de viața de zi cu zi a supușilor lor?

Când Isus a plecat la cer, i-a lăsat pe discipolii săi, pe care îi numea în parabole sclavii săi, să se ocupe de nevoile turmei sale.²⁶ Acest lucru arată că un rege trebuie să fie prezent dacă vrea să conducă într-un mod care să fie în beneficiul poporului său.

Dar legământul pe care israeliții l-au pierdut ca națiune și care a fost dat apoi congregației creștine vorbește, de asemenea, despre preoți. În Israel, un preot era acolo pentru a primi jertfele de ispășire pentru păcat. Preotul oficia între păcătos și Dumnezeu. În esență, preotul avea un rol într-o ceremonie de reconciliere între Iehova și păcătos. Din nou, un preot trebuie să fie prezent pentru a-și îndeplini funcția preoțească de împăcare. Cum putea să oficieze dacă era absent? Ioan ne dezvăluie că locul în care copiii lui Dumnezeu vor acționa împreună cu Cristos în calitate de conducători și preoți este pe pământ.

…și să-i deschidă pecețile, pentru că Tu ai fost înjunghiat și ne-ai cumpărat pentru Dumnezeu, prin sângele Tău, din orice seminție, limbă, popor și națiune, și i-ai făcut [să fie] pentru Dumnezeul nostru împărați și preoți, și ei vor domni pe pământ.” (Revelația 5:9, 10 LSV)

Cuvântul „pe” din fraza „domnește pe pământ” este epi în greacă și înseamnă „pe”, ceea ce indică locația. Așadar, aici vedem câteva dintre dovezile că Fiii lui Dumnezeu nu vor guverna de la distanță, ci guvernarea și funcțiile lor preoțești vor fi exercitate cu mâinile pe pământ.

Ce speranță au predicat creștinii din primul secol?

Speranța veștii bune predicate de apostoli era în concordanță cu tot ceea ce tocmai am citit. Poate că cea mai bună dovadă că mesajul lor de veste bună se referea la speranța de a domni cu Isus în Regatul lui Dumnezeu poate fi găsită într-o mustrare pe care Pavel a adresat-o congregației din Corint.

Oare sunteți deja sătui? Sunteți deja bogați? Ați început să domniți ca regi fără noi? De fapt, aș dori ca VOI să fi început să domniți ca regi, pentru ca și noi să putem domni ca regi cu VOI. (1 Corinteni 4:8)

Evident, Pavel nu a mers din ușă în ușă să predice speranța de a deveni supuși ai Împărăției lui Dumnezeu pe un pământ paradisiac, așa cum fac Martorii. El a sperat să fie un rege, un co-guvernator cu Isus. Mesajul său al veștii bune era acela de a intra în noul legământ, ca unul dintre copiii adoptați ai lui Dumnezeu, cu Isus ca mediator, și de a domni în cele din urmă împreună cu el.

Dar să domnească peste ce? Peste paradis?

Ce spune Biblia despre Paradis?

Cuvântul „paradis” apare doar de trei ori în Scripturile creștine. Dacă speranța oferită creștinilor prin vestea cea bună predicată de Isus și de apostolii săi ar fi legată în vreun fel de traiul în paradis, v-ați aștepta la un accent ceva mai mare pe acest cuvânt, nu-i așa? La urma urmei, paradisul apare de peste 10.000 de ori în publicațiile Societății Watchtower!

În ediția din 2013 (engleză, 2019 lb. română) a Traducerii Lumii Noi, o găsim mai întâi la Luca 23:43, unde Isus îi spune celui rău: „Vei fi cu mine în Paradis”. Nu este dată nicio explicație cu privire la ce vrea să spună prin aceasta.

În continuare, o găsim în 2 Corinteni 12:2, 4, unde Pavel ne vorbește despre o viziune în care „a fost dus până la al treilea cer… în paradis”, ceea ce leagă într-un fel paradisul de cer.

În cele din urmă, avem cuvintele lui Isus adresate adunării din Efes, unde citim:

De aceea, amintește-ți de unde ai căzut, căiește-te și fă faptele de altădată. Dacă nu, voi veni la tine și voi îndepărta lampadarul tău din locul lui, dacă nu te căiești. Totuși, ai aceasta: că urăști faptele sectei nicolaiților, pe care le urăsc și eu. Cine are urechi să audă ce le spune congregațiilor spiritul: Celui care învinge îi voi da voie să mănânce din pomul vieții, care este în paradisul lui Dumnezeu». (Revelația 2:5-7)

Congregația efesenilor din primul secol era formată din creștini unși. Vor fi înviați cei unși și vor fi îndrumați să mănânce dintr-un pom al vieții la propriu, sau Isus vorbește simbolic? Cred că putem fi de acord că vorbește simbolic. Nu există nicio mențiune în Scripturile creștine despre tipul de paradis descris de numeroasele ilustrații colorate și atrăgătoare pe care le găsim în paginile publicațiilor Watchtower.²⁷

Rolul lui Isus Cristos în vestea bună

Până în acest moment, m-am concentrat asupra copiilor lui Dumnezeu și a rolului nostru ca destinatari ai foloaselor veștii bune a salvării noastre.²⁸ Cu toate acestea, nimic din toate acestea nu este posibil fără Isus, deoarece nu poate exista o veste bună fără Cristos, după cum demonstrează următoarele expresii legate de activitatea de predicare a apostolilor:

Faptele 5:42 – „vestea bună despre Cristos, Isus”

Faptele 8:4 – „vestea bună despre cuvânt”

Faptele 8:12 – „vestea bună despre Regatul lui Dumnezeu”

Faptele 8:35 – „vestea bună despre Isus”

Faptele 11:20 – „vestea bună despre Domnul Isus”

Faptele 17:18 – „vestea bună depre Isus și învierea”

Misterul sau „secretul sacru” al veștii bune a fost în cele din urmă dezvăluit prin Domnul nostru Isus, după cum relatează Pavel:

Eu am devenit slujitor al acestei congregații potrivit administrării pe care mi-a dat-o Dumnezeu în folosul vostru, ca să predic temeinic cuvântul lui Dumnezeu, secretul sacru care a fost ținut ascuns sistemelor și generațiilor trecute. Acum însă le-a fost dezvăluit sfinților săi, cărora Dumnezeu a vrut să le facă cunoscută bogăția gloriei acestui secret sacru printre națiuni. Acesta este Cristos în unitate cu voi, speranța gloriei sale. (Coloseni 1:25-27)

Timp de mii de ani, bărbați și femei credincioși au dorit să înțeleagă marele mister al salvării noastre, care ne este cunoscută acum, așa cum ne-o dezvăluie Isus în Matei:

Totuși, fericiți sunt ochii VOȘTRI că văd și urechile VOASTRE că aud. Căci adevărat vă spun că mulți profeți și oameni drepți au dorit să vadă lucrurile pe care le vedeți VOI, dar nu le-au văzut, și să audă lucrurile pe care le auziți VOI, dar nu le-au auzit. (Matei 13:16, 17)

Cât de trist este acum să aflăm că, deși toate aceste cunoștințe ne-au fost dezvăluite în mod deschis, majoritatea covârșitoare a creștinilor au fost rătăciți de la adevărata natură a veștii bune și au crezut în fabule spuse de oameni despre ceea ce implică această speranță.

Dacă există un singur pasaj din Scriptură care să explice natura veștii bune declarate de Isus și de apostoli, acesta este cel din scrisoarea către Efeseni:

Căci el ne-a ales dinainte să ne adopte ca fii prin Isus Cristos, după buna sa plăcere și după voința sa, spre lauda glorioasei sale bunătăți nemeritate, pe care ne-a dat-o cu bunăvoință prin cel iubit de el. Prin el avem eliberarea prin răscumpărare, datorită sângelui său, da, iertarea greșelilor noastre, după bogăția bunătății sale nemeritate. El ne-a dat-o cu generozitate împreună cu toată înțelepciunea și judecata sănătoasă, făcându-ne cunoscut secretul sacru al voinței sale. Acesta este potrivit bunei sale plăceri pe care a hotărât-o în sinea lui pentru o administrare [gospodărire] care va avea loc la împlinirea timpurilor fixate, ca să adune din nou toate lucrurile în Cristos, lucrurile din ceruri și lucrurile de pe pământ. Da, în el. (Efeseni 1:5-10)

În versetele 5-8 aflăm că adopția noastră ca și copii ai lui Dumnezeu a fost dinainte stabilită. Această predestinare a avut loc imediat după răzvrătirea din Eden, când Iehova a profețit că sămânța femeii va zdrobi în cele din urmă sămânța șarpelui. Aceasta a fost vestea cea bună! Cu toate acestea, modul în care urma să se întâmple a fost păstrat ca un mister divin, sau ca un secret sacru, timp de milenii.

Dar nu mai mult! Datorită bunăvoinței iubitoare (harului sau, cum spun Martorii, „bunătății nemeritate”) a Dumnezeului nostru, El ne face acum „cunoscut secretul sacru al voinței Sale”.

În versetele 9 și 10 ni se prezintă ceva nou: „o administrare”. Cuvântul în limba greacă este oikonomia, care este definit ca „administrare, administrație”. Dicționarul HELPS ne oferă acest lucru:

3622 oikonomía (de la 3621/oikonoméō, „un administrator, care administrează o gospodărie”) – în mod propriu-zis, o administrare, un management (administrare), adică atunci când o persoană se ocupă de afacerile (resursele) altei persoane.

[O „dispensă” se poate referi și la o perioadă specială de timp (management). Dar acesta este un sens secundar (nu primar) al lui 3622 (oikonomía)].

Această utilizare a cuvântului indică faptul că răsplata veștii bune implică mai mult decât simpla adopție ca și copii ai lui Dumnezeu. Există o lucrare de făcut. Suntem chemați să acționăm ca administratori, să administrăm sau să gestionăm afacerile altuia – Iehova Dumnezeu. Această administrare va fi îndeplinită pe parcursul unei perioade speciale de timp, mai exact, o mie de ani. Motivul pentru care Copiii lui Dumnezeu sunt adoptați acum este acela de a ‘aduna din nou toate lucrurile în Cristos’, ceea ce include „lucrurile din ceruri și lucrurile de pe pământ”. Acest lucru va fi realizat „împlinirea timpurilor fixate”.

Atunci când primul cuplu a păcătuit, au început vremurile stabilite pentru rezolvarea problemei păcatului uman, iar limita deplină a acestor vremuri stabilite va fi atinsă atunci când păcatul și moartea vor fi în cele din urmă eliminate. Acest lucru este dezvăluit de Pavel în scrisoarea sa către Corinteni:

Însă acum Cristos a fost sculat din morți, primul rod al celor care au adormit în moarte. Căci, având în vedere că moartea vine printr-un om, învierea morților vine tot printr-un om. Fiindcă, așa cum toți mor prin Adam, tot așa toți vor fi readuși la viață prin Cristos. Dar fiecare la rândul lui: Cristos este primul rod, după aceea, în timpul prezenței sale, cei ce sunt ai lui Cristos. Apoi, la sfârșit, el îi va preda Dumnezeului și Tatălui său regatul, după ce va reduce la nimic orice guvernare și orice autoritate și putere. Căci el trebuie să domnească până când Dumnezeu îi va pune pe toți dușmanii sub picioarele sale. Ultimul dușman care va fi redus la nimic este moartea. Căci Dumnezeu „a supus toate lucrurile sub picioarele sale“. Dar, când zice că «toate lucrurile i-au fost supuse», este clar că în afară de cel ce i-a supus toate lucrurile. Însă, când toate lucrurile îi vor fi supuse, atunci și Fiul însuși se va supune Celui ce i-a supus toate lucrurile, pentru ca Dumnezeu să fie totul pentru toți. (1 Corinteni 15:20-28)

Isus și frații săi unși²⁹, copiii lui Dumnezeu, vor lucra pentru a aduce toate lucrurile sub supunerea lui Dumnezeu. Isus va aboli moartea adamică, iar toți cei care își vor pune credința în el vor fi salvați. Când lucrarea de administrare sau de gestionare despre care citim în Efeseni va fi completă, când afacerile lui Iehova vor fi fost gestionate în mod satisfăcător, Isus și co-guvernatorii săi se vor supune Tatălui, astfel încât Dumnezeu va fi totul pentru toți. Acest lucru va readuce familia umană la starea sa inițială, intenționată, în care fiecare bărbat și femeie va fi un copil al lui Dumnezeu.

În momentul de față, Dumnezeu nu este Tatăl tuturor oamenilor, ci doar al copiilor adoptați de Dumnezeu, care sunt născuți din nou datorită credinței lor în Isus.

Dar tuturor celor ce l-au primit, el le-a dat dreptul să devină copii ai lui Dumnezeu, fiindcă au manifestat credință în numele său. Ei nu s-au născut din sânge, nici din voința cărnii, nici din voința omului, ci din Dumnezeu. (Ioan 1:12, 13)

Oamenii nedrepți sunt înstrăinați de El din cauza păcatului moștenit. Administrarea lui Isus și a celor unși va duce la întoarcerea oamenilor binevoitori în familia lui Dumnezeu. Pentru ei, Isus, ca ultimul Adam, devine tatăl lor veșnic.³⁰

Esența Veștii Bune pe care a proclamat-o Isus

Vestea bună pe care Isus ne-o descoperă se referă la adunarea celor sfinți³¹ aleși de Dumnezeu.³² Vestea bună este că aceștia – copiii lui Dumnezeu – au speranța de a învia la viață. Revelația 20:4-6 vorbește în mod specific despre cei care „au revenit la viață și au domnit ca regi împreună cu Cristos timp de 1.000 de ani”, precizând în versetul 5 că „aceasta este prima înviere”.

În timp ce Biblia vorbește despre două învieri, cea de-a doua nu este pentru viață, ci pentru judecată, și este destinată tuturor urmașilor nedrepți ai lui Adam și Eva. Isus nu s-a dus să le predice păcătoșilor din lume: „Nu vă faceți griji. Continuați să faceți ceea ce faceți. Veți fi înviați ca niște nelegiuiți în orice caz; așa că, băieți și fete, nu vă faceți griji”. Nu aceasta era vestea bună pe care o predica. Isus predica ca păcătoșii să se pocăiască pentru a avea speranța de a face parte din prima înviere la viață!

Prima dată aflăm despre cele două învieri de la Isus însuși:

Nu vă mirați de lucrul acesta, pentru că vine ceasul când toți cei din mormintele de amintire vor auzi glasul său și vor ieși afară: cei care au făcut lucruri bune, pentru o înviere a vieții, iar cei care au practicat lucruri rele, pentru o înviere a judecății. (Ioan 5:28, 29)

Pavel repetă ceea ce Isus a profețit:

…va fi o înviere atât a celor drepți, cât și a celor nedrepți. (Faptele 24:15)

Desigur, vestea bună nu se oprește la învierea la viață. Ea include, de asemenea, lucrarea pe care copiii lui Dumnezeu sunt chemați să o îndeplinească, și anume să slujească în administrația, sau administrarea, care este Regatul mesianic, pentru reconcilierea tuturor oamenilor, înapoi în familia lui Dumnezeu.

Prin urmare, putem vedea acum că vestea bună pe care Isus a predicat-o este chemarea, sau invitația, de a deveni copii adoptați ai lui Dumnezeu pentru a sluji în Regatul Său, care devine cadrul pentru eventuala salvare a întregii omeniri.

Acest lucru ne ajută să înțelegem cuvintele lui Pavel către romani:

Căci creația așteaptă revelarea fiilor lui Dumnezeu, da, o așteaptă cu nerăbdare. Deoarece creația a fost supusă inutilității nu din proprie voință, ci prin cel ce a supus-o, pe baza speranței că și creația va fi eliberată din sclavia stricăciunii și va avea glorioasa libertate a copiilor lui Dumnezeu. Căci știm că toată creația continuă să geamă împreună și să sufere împreună, până acum. Și nu numai atât, ci și noi, care avem primele roade, adică spiritul, da, și noi gemem în noi înșine, așteptând cu nerăbdare adopția ca fii, eliberarea de corpurile noastre prin răscumpărare. Fiindcă în această speranță am fost salvați… (Romani 8:19-24)

Aici Pavel face o distincție clară între „fiii lui Dumnezeu” care au „primele roade, adică spiritul” și „creația”. Prin creație, el nu se referă la viața vegetală și animală, ci la omenirea nedreaptă; cu alte cuvinte, la toți cei care nu sunt copiii lui Dumnezeu. Pentru a înțelege acest lucru, luați în considerare acest pasaj din Eclesiastul:

Și am zis în inima mea că adevăratul Dumnezeu îi cerne pe fiii oamenilor, ca ei să vadă că sunt ca animalele. Căci sfârșitul fiilor oamenilor este ca sfârșitul animalelor; au același sfârșit. Cum moare unul, așa moare și celălalt; toți au același spirit și omul nu întrece cu nimic animalul, căci totul este deșertăciune. Toți se duc în același loc. Toți au venit din țărână și toți se întorc în țărână. (Eclesiastul 3:18-20)

Eclesiastul nu se aplică copiilor lui Dumnezeu pentru că ei nu mor ca fiarele și cei nedrepți. Aceasta pentru că, deși sunt încă păcătoși, ei au trecut de la moarte la viață. În Ioan 5:24 se spune:

Foarte adevărat vă spun: Cine aude cuvântul meu și îl crede pe cel care m-a trimis are viață veșnică și nu vine la judecată, ci a trecut din moarte la viață. (Ioan 5:24)

După ce au fost născuți din nou cu Spiritul Sfânt,³³ aceștia nu sunt ca fiarele. Deși vor muri, ei sunt vii din punctul de vedere al lui Dumnezeu. Ei nu sunt morți, ci doar dorm. Viața lor veșnică este asigurată. Ei nu mai au aceeași eventualitate ca și fiarele.

Cu toate acestea, restul omenirii continuă să trăiască în afara familiei lui Dumnezeu. Până când nu se întorc în acea familie, nu au moștenirea vieții veșnice și, prin urmare, vor muri la fel ca fiarele. Prin urmare, referirea lui Pavel la creație din Romani 8:19, 22 se aplică celor nedrepți, care gem și suferă și „așteaptă cu nerăbdare descoperirea fiilor lui Dumnezeu”.

Acum că avem o înțelegere mai exactă a ceea ce înseamnă vestea bună a lui Cristos, este timpul să examinăm versiunea Societății Watch Tower a veștii bune.

Este JW o momeală de vești bune într-o capcană mortală?

Vestea bună pe care o predică Martorii nu se referă doar la speranța lor de a trăi veșnic pe pământ. Este mult mai mult decât atât. Martorii susțin că învățătura lor despre faptul că prezența invizibilă a lui Isus a început în 1914 face parte din vestea bună. În Turnul de veghe se citește:

Să comparăm tipul de predicare a Evangheliei Împărăției făcută de sistemele religioase ale creștinătății de-a lungul tuturor secolelor cu cea făcută de Martorii lui Iehova de la sfârșitul Primului Război Mondial în 1918. Nu sunt unul și același tip. Cea a Martorilor lui Iehova este cu adevărat „evanghelie” sau „veste bună”, fiind despre împărăția cerească a lui Dumnezeu care a fost stabilită prin întronarea Fiului Său Isus Cristos la sfârșitul timpurilor neamurilor în 1914.34

Acest articol al Turnului de veghe vrea să vă facă să credeți că începutul ultimelor zile din 1914 face parte integrantă din vestea bună pe care ei o predică din casă în casă. Și dacă învățătura din 1914 este falsă? Nu ar însemna că, de mai bine de un secol, Martorii lui Iehova predică o veste bună diferită de cea pe care au predicat-o apostolii, și nu le-a spus Pavel galatenilor că dacă fac acest lucru le-ar aduce un blestem de la Dumnezeu? De fapt, el accentuează acest blestem, afirmându-l de două ori.

Dar nu este alta. Sunt însă unii care vă tulbură și vor să denatureze vestea bună despre Cristos. Dar, chiar dacă vreunul dintre noi sau un înger din cer v-ar anunța o altă veste bună decât aceea pe care v-am anunțat-o noi, să fie blestemat! Așa cum am spus noi deja, așa spun și eu acum din nou: Cine vă anunță o altă veste bună decât aceea pe care ați primit-o, să fie blestemat! (Galateni 1:7-9)

Gândiți-vă la ramificații! Dacă 1914 este o învățătură falsă, atunci nu poate fi folosită pentru a marca începutul Zilelor de pe urmă și nici punctul de plecare pentru numărătoarea inversă a generațiilor. Fără o prezență a lui Cristos în 1914, nu poate exista nicio bază pentru o înviere a celor unși în 1918.35 Este demn de remarcat faptul că foștii asociați ai lui Pavel, Himeneu și Filet, au fost condamnați pentru că au proclamat că învierea a avut deja loc.³⁶

Dar mai este ceva. Dacă Isus nu a fost instalat ca rege în 1914, atunci nu există nicio bază pentru afirmația că Isus a venit în templul său în 1918 și i-a curățat pe Studenții Bibliei.³⁷ În cele din urmă, și poate cea mai mare importanță: Dacă învățătura din 1914 este falsă, atunci nu există nicio bază pentru a accepta învățătura Watch Tower conform căreia Isus și-a numit sclavul fidel și prevăzător în 1919. Fără această doctrină, actualul Corp de guvernare al Martorilor lui Iehova nu are dreptul la titlul de sclav fidel și prevăzător – un titlu pe care l-au dobândit prin autoproclamare în 2012.

Pe scurt, dacă doctrina din 1914 este falsă, se produce o reacție în lanț a eșecurilor doctrinare care distruge însăși temelia religiei Martorilor lui Iehova și privează Corpul de guvernare de orice pretenție legitimă la autoritatea pe care o deține asupra turmei.³⁸

Oricât de semnificative ar fi toate acestea, nu este singura problemă care pune sub semnul întrebării autenticitatea veștii bune pe care o predică Martorii. Baza speranței vieții veșnice pe un pământ paradisiac se bazează pe o interpretare foarte specifică a cine sunt „alte oi” din Ioan 10:16. Martorii cred că doar 144.000 sunt selectați pentru a fi copiii lui Dumnezeu, în timp ce restul – milioane de Martori ai lui Iehova – pot aspira doar la a fi prietenii lui Dumnezeu.³⁹ Astfel, există două speranțe distincte de salvare pentru creștinii îndreptățiți, conform teologiei publicate de Societatea Turnul de veghe: una pentru cei 144.000 de unși, și alta pentru milioanele de alte oi.

Dacă acest lucru se dovedește a fi fals, atunci conducerea Organizației a înșelat milioane de oameni care se încredeau în ei pentru salvarea lor. Pe bună dreptate, putem înțelege de ce Pavel a fost atât de vehement în condamnarea tuturor celor care predicau o veste bună diferită de cea pe care el și ceilalți apostoli o predicau galatenilor.

Având în vedere consecințele nefaste ale predicării unei vești bune false, ar fi o mare prostie să ratăm ocazia de a ne examina convingerile în Scripturi. Mulți Martori vor refuza să se cufunde într-un studiu al Bibliei, poate temându-se unde ar putea duce acesta. Îi va exonera oare acest lucru? Dacă predică o veste bună care diferă de ceea ce au predicat Pavel și apostolii, pot ei scăpa de judecată doar pentru că o fac fără să știe? Nu, conform parabolei sclavului fidel și prevăzător.

Poate că nu vă dați seama, dar parabola sclavului fidel și prevăzător din Matei 24:45-51 este o relatare incompletă a celor spuse de Isus. Relatarea lui Luca include încă doi sclavi:

Atunci sclavul acela care a înțeles voia stăpânului său, dar care nu s-a pregătit sau n-a făcut după voia sa va fi bătut cu multe lovituri. 48 Dar cel care n-a înțeles și de aceea a făcut lucruri pentru care merită lovituri va fi bătut cu puține lovituri. (Luca 12:47, 48a)

Deci, chiar dacă nu reușim să facem voia Domnului pentru că suntem induși în eroare și nu știm care este adevărata Lui voință, tot vom fi pedepsiți. Nu ar fi mai bine să fim binecuvântați de Domnul nostru?

Sper ca prin această carte, precum și prin intermediul site-ului web Beroean Pickets și al canalului YouTube⁴⁰ să îi pot ajuta pe alții să învețe minunata speranță care a fost oferită creștinilor sinceri încă de pe vremea lui Cristos.

Am un ultim gând de luat în considerare înainte de a continua:

De ce toți Martorii lui Iehova iubitori de adevăr trebuie să citească această carte

Dacă sunteți unul dintre Martorii lui Iehova, s-ar putea să vă simțiți vinovați doar ținând această carte în mâini. Un străin ar putea găsi această afirmație ciudată. De ce s-ar simți cineva vinovat pentru că se uită la o carte care studiază Biblia? Motivul este îndoctrinarea. Martorii au fost înrădăcinați să creadă că orice lucru care nu este de acord cu învățăturile Corpului de guvernare este apostazie. Cât de ciudat este faptul că majoritatea Martorilor nu reușesc să recunoască ipocrizia acestei poziții. Permiteți-mi să vă explic.

Cu ani în urmă, când eram pionier,⁴¹ am studiat Adevărul care conduce la viața eternă împreună cu toți studenții mei în Biblie. La acea vreme, aceștia erau în majoritate catolici. Am vrut ca ei să depășească teama și prejudecățile, astfel încât să își poată examina convingerile în lumina Scripturii. Capitolul 14 al cărții a fost excelent pentru a-i ajuta să se gândească în mod critic la credința lor. Iată paragrafele cheie:

DUPĂ cea mai justă logică urmează faptul că numai o singură religie adevărătă poate exista. Aceasta logică justă armonizează cu faptul că Dumnezeul adevărat „nu este un Dumnezeu de neregulă, ci un Dumnezeu de pace“. (1 Corinteni 14:33) În plus, Isus Cristos vorbeşte că cei ce exersează această religie adevărată se închină lui Dumnezeu „în spirit şi în adevăr“, şi adevărul nu poate fi în dezagrement cu sine însuşi. (Ioan 14:33) Dar cine sînt aceştia închinători, sau adoratori adevăraţi în ziua de azi? Cum pot aceştia să fie identificaţi ca noi să ştim desigur că forma lor de închinare este aceea aprobată de Dumnezeu?

2 Faptul acesta nu poate fi rezolvat simplu pe bazele că ce zic şi ce pretind unii oameni, sau unele organizaţii. În predica lui de pe munte, Isus a precizat că mulţi vor veni zicîndu–i „Doamne, Doamne“ şi pretinzînd că fac lucruri minunate în numele lui. Însă el le va răspunde zicîndu-le: „Nu v-am cunoscut niciodată! Depărtaţi–vă dela mine voi toţi cari lucraţi fărădelege“. Înșelătoria lucrează prin cuvinte şi prin aparenţe. Isus ne-a mai avertizat cu privire la proroci mincinoşi cari vor umbla îmbrăcaţi în haine de oi, dar pe dinlăuntru vor fi nişte lupi răpitori. Şi el apoi ne-a dat o regulă care ne ajută să facem deosebire între servitorii adevăraţi ai lui Dumnezeu, şi cei prefăcuți. Regula zice: „După fructele lor îi veţi cunoaşte“. Adecă: închinătorii adevăraţi nu se dovedesc prin anumite pretenţii şi aparenţe de lucruri bune; Ci numai prin faptul că ei îndeplinesc bunăvoinţa Tatălui ceresc. — Matei 7:15–23.

3 Apostolul Pavel, ca unul din urmaşii adevăraţi dovediţi ai Iui Isus, ne arată aceasta lipsă de precauţie cînd zice că unii îşi vor da aparenţe că sînt servitorii dreptăţii dar vor fi dovediţi de Creştini falşi. Aceştia se arată buni pe dinafară, dar îndată ce sînt constataţi în lumina Bibliei care este Cuvîntul lui Dumnezeu, ei să dovedesc că sînt servitorii lui Satan duşmanul lui Dumnezeu, pentrucă ei lucrează împotriva bunăvoinţii lui Dumnezeu. (2 Corinteni 11:13–15) Toţi cei ce urmează conducerea acestor Creştini falşi nu vor dobîndi viaţă eternă.⁴²

Așadar, încă din 1968, Organizația a afirmat pe bună dreptate că există o modalitate corectă de a-i identifica pe cei care se închină lui Dumnezeu „în spirit și adevăr”. Ea a afirmat că ‘acest lucru nu poate fi decis pur și simplu pe baza a ceea ce pretind a fi oamenii și organizațiile’. Prin urmare, după propriile criterii, pretenția Organizației de a fi singura religie adevărată, precum și canalul pe care Iehova îl folosește nu pot fi folosite pentru a stabili că sunt adevărata religie. Acesta ar fi un raționament circular. Mai mult, cartea Adevărul învață că ‘Isus a arătat că ceea ce determină cu adevărat dacă suntem adevărați închinători ai lui Dumnezeu nu sunt doar pretențiile noastre sau chiar faptele noastre aparent lăudabile, ci faptul că facem efectiv voia Tatălui ceresc’.

A predica minciuni – mai ales o veste bună falsă – nu ar însemna în mod clar a „face voința Tatălui meu care este în ceruri”. Așadar, cum puteți ști dacă Organizația Martorilor lui Iehova ‘face de fapt voia Tatălui ceresc’?

Din nou, cartea Adevărul răspunde la această întrebare: Miniștrii oricărei religii – inclusiv religia Martorilor lui Iehova – trebuie „constatați în lumina Bibliei, care este Cuvîntul lui Dumnezeu”.

Nu aș putea fi mai mult decât de acord. Biblia oferă singurul criteriu de încredere pentru a determina dacă faptele oricărei religii sunt drepte sau nu.

Nu-l băgați în seamă pe omul din spatele cortinei

Dacă cineva vă spune să nu ascultați ce au de spus ceilalți, ar trebui să se declanșeze un semnal de alarmă în capul dumneavoastră. O persoană înarmată cu adevărul nu are niciun motiv să se teamă de alții, ale căror singure arme sunt minciunile.

Când predicam din casă în casă, nu știam niciodată cine mă va întâmpina când se deschidea ușa. Ar putea fi un mormon, un evanghelic sau un ateu. Aveam să fiu contestat cu privire la credința mea în creație, sau că nu există focul iadului, sau că Isus nu este Dumnezeu Atotputernic? Nu mi-a fost teamă să vorbesc despre aceste lucruri, pentru că aveam adevărul și îmi puteam apăra convingerile din Scripturi. Dacă ești înarmat cu adevărul, nu ai de ce să te temi de minciună și de falsitate.

Așadar, de ce se teme Corpul de guvernare? De ce îi etichetează drept apostați pe toți cei care îi contestă? De ce nu vor ca voi să vă uitați în spatele cortinei? Și de ce atunci când îi condamnă pe acești așa-ziși „apostați”, nu precizează niciodată ce spun „apostații”? Cu siguranță, dacă aceștia sunt cu adevărat „apostați mincinoși”, atunci cel mai bun mod de a-i demasca ar fi să dezvăluie minciunile pe care pretind că le răspândesc. Ei nu fac niciodată acest lucru. Tot ceea ce primim din partea Corpului de guvernare este calomnie și asasinarea personajului, dar niciodată precizări despre ceea ce au spus de fapt acești așa-numiți „opozanți”. De obicei, atunci când cineva recurge la atacuri ad hominem⁴³ , aceasta indică faptul că a greșit și că nu are altă soluție decât să calomnieze caracterul celeilalte persoane.

Isus a fost atacat în mod constant de liderii religioși ai vremii sale, Corpul de guvernare (Sinedriul) al Israelului. Acei oameni erau cu adevărat apostați, pentru că L-au ucis pe Fiul lui Dumnezeu. Cu toate acestea, El le-a ascultat minciunile și i-a învins cu ușurință folosind adevărul. Dacă acești „opozanți” și „apostați” de care se plânge atât de mult Corpul de guvernare sunt cu adevărat mincinoși, de ce nu urmează Corpul de guvernare exemplul Domnului nostru Isus și nu le expune public minciunile?

Nu vă mai lăsați înșelați vreodată!

Preocuparea mea principală atunci când mi-am început propriul studiu biblic este probabil aceeași cu a ta: Cum să evit să mai fiu vreodată înșelat de oameni!

Isus ne asigură în Ioan 8:31b, 32 că „dacă rămâneți în cuvântul meu, sunteți cu adevărat discipolii mei. Veți cunoaște adevărul și adevărul vă va elibera”.

Ați înțeles avertismentul lui Isus? Adevărul te va elibera doar dacă rămâi în cuvântul lui Isus. Nu în cuvântul meu, nu în cuvântul Corpului de guvernare, nu în cuvântul vreunui expert de pe internet, ci doar în cuvântul lui Isus. Dar cum te asiguri că asculți de cuvântul Lui? Cum te poți proteja să nu fi indus în eroare de raționamentele subtile și artificiale ale celor care se îmbracă în haine neprihănite, dar care în interior sunt lupi răpitori?

Căci acești oameni sunt apostoli falși care îi înșală pe alții prefăcându-se în apostoli ai lui Cristos. Și nu este de mirare, fiindcă și Satan se preface într-un înger de lumină. Nu este deci mare lucru dacă și slujitorii lui se prefac în slujitori ai dreptății. Dar sfârșitul lor va fi potrivit lucrărilor lor. (2 Corinteni 11:13-15)

Înseamnă asta că ar trebui să ne îndoim de toți învățătorii cuvântului lui Dumnezeu? Nu neapărat. Biblia ne dă această asigurare:

El [Isus] i-a dat pe unii ca apostoli, pe unii ca profeți, pe unii ca evanghelizatori, pe unii ca păstori și învățători, în vederea îndreptării sfinților, pentru a le sluji altora, pentru a zidi corpul lui Cristos, până când vom ajunge toți la unitate în credință și în cunoașterea exactă a Fiului lui Dumnezeu, la starea de om matur, la măsura staturii plinătății lui Cristos, ca să nu mai fim niște copii mici, aruncați în toate părțile ca de valuri și purtați încoace și-ncolo de orice vânt de învățătură prin șiretenia oamenilor, prin viclenie în născocirea nelegiuirii. (Efeseni 4:11-14)

Acest lucru indică faptul că Isus ni-i dă pe unii să fie păstori și învățători cu scopul de a-i instrui pe copiii lui Dumnezeu, astfel încât să putem sta pe picioarele noastre și să nu ne lăsăm înșelați de viclenia și șiretenia oamenilor. Totuși, cum îi deosebim pe adevărații păstori și învățători de legiunea de falși care ne înconjoară?

Pentru a răspunde la această întrebare, să folosim o ilustrație. Să presupunem că vă deplasați într-un loc în care nu ați mai fost niciodată și vă opriți pentru a cere indicații. Cum puteți ști că persoana care vă îndrumă nu vă duce pe căi greșite? Aveți nevoie de o sursă autorizată, nu-i așa? Cum ar fi o hartă. Dar asta funcționează doar dacă știi să citești o hartă. Așadar, ai nevoie de cineva care să te învețe cum să citești o hartă, orice hartă. Odată ce ești înarmat cu aceste cunoștințe și abilități, poți evita să fii indus în eroare.

Biblia este harta noastră către adevăr, dar trebuie să învățăm cum să o citim, așa cum am citi orice hartă. Ca unul dintre Martorii lui Iehova, credeam că știu cum să studiez Biblia. M-am gândit că pot citi harta, ca să spun așa. Am respins toate sursele de învățătură din afară, inclusiv publicațiile Watch Tower, și mi-am bazat studiul exclusiv pe Scriptură, dar am continuat să mă lovesc de obstacole.

Nu mi-am dat seama la momentul respectiv, dar încă foloseam metoda de studiu biblic cu care fusesem crescut. Acea metodă de studiu se numește eisegeză. Abia când am învățat o metodă diferită (până atunci nici nu știam că există mai multe) am început să fac progrese reale. Odată ce am învățat cum să citesc harta pentru mine însumi – cum să studiez Biblia în așa fel încât să îi permit să se dezvăluie pe sine – abia atunci am pierdut orice teamă de a fi indus în eroare de oameni.

Pe măsură ce parcurgeți această carte, vreau să fiți siguri că ceea ce citiți nu provine de la oameni, ci este un adevăr pe care l-ați putut confirma singuri. Nu vreau să fiu doar încă un om care vă poartă „ încoace și-ncolo de orice vânt de învățătură prin șiretenia oamenilor, prin viclenie în născocirea nelegiuirii”.⁴⁴

În acest scop, trebuie să vă împărtășesc metoda de studiu biblic care mi-a permis să citesc Scriptura, așa cum ați putea citi o hartă, pentru a ajunge la destinație, de la minciună la adevăr și, în cele din urmă, la speranța salvării voastre.

2 Corinteni 11:15

Matei 13:25-30

Matei 4:23, 9:35, 24:14

Faptele 17:18

Marcu 1:14

Efeseni 1:13

Marcu 1:15

w97 15/9 p. 17 par. 4 „Cine va supraviețui «zilei lui Iehova»?”

Întregul interval de 1.600 de ani de istorie este acoperit doar în primele nouă capitole din Geneza.

Proverbele 14:28 NIV

Matei 24:45-51

Organizația a preluat profețiile de restabilire din Scripturile ebraice care indică întoarcerea lui Israel din Babilon și le-a aplicat antitipic la Lumea Nouă pe care o descriu în publicațiile lor. Acestea nu fac parte din speranța creștină de salvare.

Efeseni 1:13

„Pentru că atât cel care sfințește, cât și cei care sunt sfințiți provin toți dintr-unul singur și, de aceea, nu-i este rușine să-i numească «frați»” (Evrei 2:11).

1 Corinteni 15:45 vorbește despre „ultimul Adam”, referindu-se la natura umană a lui Isus. Adam provine din Adamah (ebraică) care înseamnă „lut roșu” sau „pământ roșu” sau, pur și simplu, „pământ”, făcând aluzie la faptul că primul om a fost „făcut din țărâna pământului”. Isus, ca om, avea dreptul de a produce urmași, un drept pe care nu l-a exercitat niciodată, dar un drept care nu putea fi furat de cei care l-au ucis. El își va exercita acest drept adoptând copii din familia muribundă a primului Adam pentru a deveni tatăl veșnic din Isaia 9:6.

„Sfinții” se traduce din grecescul hagios „sacru, sfânt”. HELPS Word-studies adaugă: „are sensul «tehnic» de «diferit de lume» pentru a fi «asemenea Domnului»”.

Matei 24:31

Ioan 3:3-8 grecescul anōthen literal, „născut de sus”; comparați 1 Ioan 3:9 „născut din Dumnezeu”.

w81 1/5 engl. p. 17

w88 15/10 engl. p. 12 par. 13

2 Timotei 2:17, 18

w98 15/5 p. 15 par. 21

w13 15/7 p. 23 par. 12

w12 15/7 p. 28 par. 7

. https://beroeans.net; https://www.youtube.com/c/BeroeanPickets/videos

Un titlu dat unui Martor care se angaja în predicare cu normă întreagă; peste 100 de ore pe lună la sfârșitul anilor 1960.

tr cap. 14 pag. 122-123 par. 1-3 rom.

(despre un argument sau o reacție) îndreptat împotriva unei persoane mai degrabă decât împotriva poziției pe care o susține.

Ibidem

2

Studiu biblic efectuat corect

Ei i-au răspuns: „Am avut un vis și nu este nimeni care să-l interpreteze“. Însă Iosif le-a zis: „Oare nu lui Dumnezeu îi aparțin interpretările? Povestiți-mi-l, vă rog“. (Geneza 40:8)

Există literalmente mii de confesiuni în cadrul creștinismului, fiecare cu propriul său cadru doctrinar unic. Cu toate acestea, toate pretind că învățăturile lor se bazează pe Biblie. Așadar, cum este posibil ca, deși folosesc aceeași carte, să existe atât de multe credințe diferite? Este Biblia chiar atât de enigmatică? Este atât de vagă și misterioasă încât este imposibil să extragi adevărul absolut din paginile sale? Mulți cred că așa este. Ei cred că nu există un adevăr absolut. Aceasta pare să fi fost opinia lui Pontius Pilat atunci când îl judeca pe Isus:

Pilat i-a zis: „Atunci, ești rege?“ Isus a răspuns: „Tu însuți spui că sunt rege. Pentru aceasta m-am născut și pentru aceasta am venit în lume: ca să depun mărturie despre adevăr. Oricine este de partea adevărului ascultă glasul meu“. Pilat i-a zis: „Ce este adevărul?“ (Ioan 18:37, 38a).

Comentariul cinic al lui Pilat face ecou la sentimentul multora dintre cei care cred astăzi că tot adevărul este relativ, depinzând doar de percepția observatorului. Isus nu avea o astfel de iluzie. El era cuvântul lui Dumnezeu, iar cuvântul lui Dumnezeu este adevărul.

Sfințește-i prin adevăr: cuvântul tău este adevărul. Așa cum tu m-ai trimis în lume, așa i-am trimis și eu în lume. Și eu mă sfințesc pentru ei, ca și ei să fie sfințiți prin adevăr. (Ioan 17:17-19)

Când am început să am îndoieli cu privire la fiabilitatea învățăturilor Organizației, am hotărât să studiez Biblia pentru mine însumi, fără a fi influențat de publicațiile Watch Tower. Am vrut doar să aflu adevărul. Cu toate acestea, a existat o problemă. Am fost împiedicat să folosesc metoda de studiu pe care o învățasem de la Societatea Watch Tower.

Încă de la începuturile sale, în 1879, când primul număr al revistei Zion’s Watch Tower and Herald of Christ’s Presence (Turnul de veghe al Sionului și Vestitorul prezenței lui Cristos) a fost publicat de C.T. Russell, Organizația a interpretat Scriptura în același mod, folosind aceeași metodă de cercetare, ca și bisericile creștinătății. Această metodă de cercetare se numește eisegeză.

Eisegesis: Studiul Bibliei în mod greșit

Eisegesis este un cuvânt grecesc care a fost adoptat în limba engleză și înseamnă „a conduce în”. Acest lucru se întâmplă atunci când pornim de la o idee preconcepută, iar apoi alegem un verset biblic pentru a o susține. În acest fel, ne „conducem ideea noastră în” Scriptură. Acest lucru ne face vulnerabili la prejudecata confirmării. Acesta este un pericol comun pentru orice student sincer al Bibliei, deoarece cu toții avem tendința de a vedea ceea ce vrem să vedem și de a ignora tot ceea ce ar putea intra în conflict cu preferințele noastre.

De fapt, Biblia ne avertizează asupra acestei tendințe periculoase. Petru a scris:

Căci, potrivit dorinței lor, ei scapă din vedere faptul acesta: că erau ceruri din timpuri străvechi și un pământ care stătea ca o masă compactă afară din apă și în mijlocul apei, prin cuvântul lui Dumnezeu, și că, prin acestea, lumea de atunci a fost distrusă când a fost inundată de apă. Dar, prin același cuvânt, cerurile și pământul de acum sunt păstrate pentru foc și sunt rezervate pentru ziua de judecată și de distrugere a oamenilor lipsiți de pietate. (2 Petru 3:5-7)

Petru ne spune că ridiculizatorii din vremea lui ignorau „potrivit dorinței lor” mesajul de avertizare conținut în relatarea despre potop, sau, ca să reformulăm, pentru că „așa au vrut ei”. Ei acceptau doar ceea ce voiau să creadă și ignorau toate dovezile care le arătau contrariul.

Singurul mod sigur de a ne proteja de această capcană a prejudecăților de confirmare este să ne hotărâm în inima noastră să iubim adevărul. Oriunde ne-ar duce și indiferent cât de incomod sau de inconfortabil ne-ar face să ne simțim, îl vom găsi. Amintiți-vă că cei care se opun sunt condamnați de Isus, nu pentru că nu au adevărul, ci pentru că nu îl iubesc.

Dar prezența celui nelegiuit este prin lucrarea lui Satan, cu toate faptele de putere, cu semne și minuni mincinoase, cu nedreptate și toate amăgirile pentru cei care pier, ca răsplată pentru că n-au primit iubirea adevărului ca să fie salvați. (2 Tesaloniceni 2:9, 10)

Dacă vrem să reușim în studiul nostru biblic, trebuie să pornim de la această premisă unică: trebuie să iubim adevărul.

Isus ne avertizează în Matei 15:9 că „în zadar mi se închină ei [liderii religioși], fiindcă îi învață pe oameni doctrine care sunt porunci omenești”. Ținând cont de acest avertisment, să analizăm un exemplu de doctrină construită în întregime pe versete alese ca cireșele și interpretate eisegetic.

Doctrina „marii mulțimi de alte oi” este produsul îmbinării a două versete: „o mare mulțime” din Revelația 7:9 și „alte oi” din Ioan 10:16. Publicațiile Watch Tower se referă deseori la „marea mulțime de alte oi”, această frază exactă apărând de peste 300 de ori în paginile lor. Probabil că va fi o surpriză pentru Martorul obișnuit să afle nu numai că expresia „marea mulțime de alte oi” nu apare niciodată în Biblie, dar că nu există nicio bază scripturală pentru a uni marea mulțime cu alte oi. Relația este în întregime o construcție eisegetică a Organizației. Ei au fost nevoiți să creeze această legătură artificială între aceste versete cu scopul de a crea o clasă secundară, inferioară, de Martori ai lui Iehova, care va supraviețui Armaghedonului.⁴⁵

Prin urmare, prin interpretarea greșită și îmbinarea a două versete mici, ei au stabilit o premisă falsă pe care au construit o întreagă speranță de salvare pentru milioane de oameni.

Atunci când liderii religioși de încredere fac acest lucru, acea premisă falsă devine evanghelie pentru toți membrii bisericii sau ai congregației. Odată ce o premisă falsă este acceptată ca fapt, o întreagă interpretare doctrinară poate fi construită pe ea. Pe măsură ce tot mai multe învățături sunt construite pe baza premisei false, studentul în Biblie este îndepărtat tot mai mult de adevăr. Este nevoie doar de o mică abatere la începutul unei călătorii lungi pentru ca la sfârșit să se ajungă să se abată mult de la curs. Cu cât mergem mai departe pe un drum doctrinar greșit, cu atât ne este mai greu să ne găsim drumul înapoi.

Deși toate acestea sunt descurajante, aveți curaj. Sunt pe cale să vă arăt calea de a vă elibera de orice dependență de interpretările oamenilor – o cale sigură de a vă apăra de învățăturile false și de învățătorii falși.

Exegeză: Studiul Bibliei în mod corect

Exegeza este opusul eisegezei. De asemenea, provine din greacă și înseamnă „a conduce din”. Aceasta implică extragerea înțelesului din textul biblic, mai degrabă decât impunerea unui înțeles asupra acestuia. În esență, exegeza permite Bibliei să se interpreteze singură.

Dar cum poate un obiect inanimat să se interpreteze pe sine? În primul rând, nu trebuie să considerăm Biblia ca fiind doar cuvinte moarte pe o pagină.

Căci cuvântul lui Dumnezeu este viu și puternic; este mai ascuțit decât orice sabie cu două tăișuri și pătrunde până acolo încât desparte sufletul de spirit și încheieturile de măduva lor și poate să discearnă gândurile și intențiile inimii. (Evrei 4:12)

Potrivit lui Ioan 1:1, cuvântul sau logosul lui Dumnezeu este Isus. Cuvintele Sale sunt consemnate în paginile Bibliei. Din moment ce El este viu, ele sunt vii. Cuvintele sale exercită putere. Totuși, această putere nu iese doar din pagina tipărită. Când Isus era pe punctul de a pleca, le-a spus ucenicilor Săi:

Mai am multe lucruri să vă spun, dar acum nu le puteți purta. 13 Însă, când va veni spiritul adevărului, el vă va călăuzi în tot adevărul, fiindcă nu va vorbi de la el însuși, ci va spune ce aude și vă va anunța lucrurile viitoare. (Ioan 16:12, 13)

Să începem prin a recunoaște că nu vom înțelege niciodată „tot adevărul” dacă nu suntem conduși de Spiritul Sfânt al lui Dumnezeu. Pentru a obține acest spirit, Scripturile arată că trebuie să facem două lucruri.

Prima este să ne adaptăm atitudinea. Trebuie să fim umili, să ne dezbrăcăm de tendințele egoiste. Cunoașterea Bibliei nu ne va fi acordată dacă vrem să o folosim pentru a stăpâni pe alții. Ea nu este pentru cei înțelepți și intelectuali, ci pentru cei asemenea copiilor. Isus s-a bucurat de acest fapt:

Atunci Isus a mai zis: „Te laud în public, Tată, Domn al cerului și al pământului, pentru că ai ascuns aceste lucruri de înțelepți și de învățați și le-ai dezvăluit copilașilor. Da, Tată, pentru că ai găsit de cuviință să faci așa. (Matei 11:25, 26)

În al doilea rând, trebuie să ne rugăm neîncetat pentru Spiritul Sfânt, „fără să ne îndoim deloc”.

Astfel, dacă vreunuia dintre voi îi lipsește înțelepciunea, să i-o ceară neîncetat lui Dumnezeu, căci el le dă tuturor cu generozitate și fără să reproșeze și ea îi va fi dată. 6 Dar să i-o ceară neîncetat și cu credință, fără să se îndoiască deloc, fiindcă cel care se îndoiește este ca valul mării împins de vânt și purtat încoace și-ncolo. De fapt, omul acela să nu creadă că va primi ceva de la Iehova. Este un om nehotărât, nestatornic în toate căile lui. (Iacov 1:5-8)

De aceea, vă spun: Continuați să cereți și vi se va da, continuați să căutați și veți găsi, continuați să bateți și vi se va deschide. Pentru că cine cere primește, cine caută găsește și cui bate i se va deschide. Cine este printre voi tatăl care, dacă fiul lui îi cere un pește, să-i dea un șarpe în loc de pește? Sau, dacă îi cere un ou, să-i dea un scorpion? Așadar, dacă voi, deși sunteți răi, știți să le dați daruri bune copiilor voștri, cu cât mai mult Tatăl din cer le va da spirit sfânt celor care i-l cer! (Luca 11:9-13)

Bine, suntem aproape gata să începem studiul nostru exegetic, dar mai este încă un lucru de făcut; și, din experiența mea, acesta poate fi cel mai greu lucru dintre toate. Înainte de a examina orice verset scriptural, trebuie să ne eliberăm mintea de toate ideile, credințele și preconcepțiile anterioare. De ce spun că acesta poate fi cel mai greu lucru de făcut? Pentru că adesea aceste idei, credințe și preconcepții anterioare sunt atât de adânc înrădăcinate în mintea noastră încât nici măcar nu suntem conștienți că ne influențează gândirea. Să ilustrăm acest lucru cu un exemplu.

Când mi-am început cercetarea independentă, am vrut să înțeleg cum se poate aplica generația din Matei 24:34 la Zilele din urmă. Știam că interpretarea lui David Splane privind suprapunerea generațiilor era profund greșită, deoarece nu se potrivea cu nicio definiție laică sau scripturală a cuvântului „generație”. Totuși, trebuia să existe o interpretare care să se potrivească cu evenimentele din zilele noastre. Spun asta pentru că eu lucram pe premisa – moștenită din perioada în care am fost membru al JW – că Matei 24 avea două împliniri, împlinirea secundară sau majoră fiind socotită din 1914. Am încercat diverse linii de raționament, dar nu m-am simțit niciodată mulțumit de rezultate. Puteți vedea încercările mele cu ochii dumneavoastră accesând acest link către site-ul meu web:

https://beroeans.net/category/this-generation/

Motivul pentru care aveam probleme în a-mi da seama de acest lucru era că lucram pe o premisă falsă sau pe o preconcepție – mai exact, că Matei 24:34 se aplica în zilele noastre. Această premisă a ajuns întipărită în mintea mea prin decenii de îndoctrinare prin studierea publicațiilor Turnului de veghe la cinci întâlniri săptămânale! Era îngropată atât de adânc încât devenise un dat, un adevăr fundamental. Nici măcar nu m-am gândit să o pun la îndoială, până într-o zi, când am pus-o la îndoială. În momentul în care am ales să examinez acea premisă, am putut aplica principiile exegezei și sensul asigurării date de Isus cu privire la „această generație” a devenit clar.

Ce vreau să spun prin „principiile exegezei”? În studiul exegetic al Bibliei, luăm în considerare contextul textual, istoric și cultural, precum și cine vorbește și cui i se adresează. În plus, dincolo de contextul imediat, există necesitatea de a păstra armonia scripturală generală, deoarece orice interpretare care contrazice alte părți ale Scripturii trebuie considerată falsă. Uneori, este posibil să fie nevoie să folosim instrumente de cercetare, cum ar fi lexicoanele grecești și ebraice care explică sensul cuvintelor originale. Dar chiar și în acest caz, trebuie să fim foarte atenți, deoarece toate aceste lucrări sunt scrise de oameni neinspirați, care pot permite, fără să vrea, ca propria lor prejudecată teologică să coloreze ceea ce ei scriu.

Biblia ne spune în Geneza 40:8 că „lui Dumnezeu îi aparțin interpretările”. Exegeza este modul în care Îl lăsăm pe Dumnezeu să ne vorbească prin cuvântul Său inspirat, Biblia. Este modul în care îi permitem spiritului să ne ‘călăuzească în tot adevărul’.⁴⁶

Să lăsăm Biblia să ne vorbească este modul în care eradicăm prejudecățile personale și ego-ul din studiul nostru al Scripturii. Este modul în care ne împiedicăm să cădem în capcana interpretărilor personale care ne aduc laude nouă înșine, mai degrabă decât Domnului nostru Isus sau Tatălui nostru ceresc, Iehova.⁴⁷

Comparând Eisegeza cu Exegeza

Să punem la lucru principiile exegezei într-o comparație cu eisegeza. Acesta este cel mai bun mod de a judeca beneficiile uneia și pericolele celeilalte.

Am ales capitolele 11 și 12 din cartea Daniel, deoarece oferă o ocazie excelentă de a compara aceste două metodologii opuse, deoarece aceste capitole ocupă un loc important în teologia Martorilor lui Iehova despre Zilele din urmă.

În primul rând, vă recomand să lăsați această carte și să citiți în întregime capitolele 11 și 12 din Daniel. După ce ați terminat, aruncați o privire la Daniel 12:1, care spune:

În timpul acela se va ridica Mihael, marele prinț care stă în favoarea poporului tău. Și va fi un timp de nenorocire cum n-a mai fost de când a venit în existență o națiune până în timpul acela. Și, în timpul acela, poporul tău va scăpa, toți cei ce vor fi găsiți scriși în carte. (NW, ediția 2019 rom.)

Când îngerul care îi vorbește lui Daniel s-a referit la „poporul tău”, despre cine vorbea? Credeți că se referea la Martorii lui Iehova? Ar părea o concluzie ridicolă, având în vedere că Martorii lui Iehova nu vor apărea pe scena mondială decât peste 2.500 de ani.

Daniel era evreu. poporul său ar fi evreii exilați împreună cu el în Babilon, nu-i așa? Exegeza – lăsând adevărul să fie condus din Scriptură – ne-ar duce în mod natural la această concluzie. Cu acest punct de plecare, tot ce altceva din relatare despre care îngerul spune că se va întâmpla cu „poporul tău” trebuie să fie înțeles că se va întâmpla cu evreii.

Când permiteam în mod pasiv ca publicațiile Watch Tower să mă învețe, am ratat această concluzie evidentă. Fusesem antrenat de ani de zile de studii săptămânale ale Turnului de veghe să nu gândesc critic, ci să cred pur și simplu tot ceea ce eram învățat. Astfel, am crezut că poporul lui Daniel era Martorii lui Iehova în timpul ultimelor zile, începând cu 1914.48 Acesta este un exemplu de gândire eisegetică.

Acceptând această interpretare a momentului din Daniel 12:1, Martorii lui Iehova sunt forțați să considere că ultima parte a capitolului 11 și tot capitolul 12 se aplică în zilele noastre. Astfel, când ajung la Daniel 12:11, 12, ei trebuie să găsească o împlinire din zilele noastre pentru cele două perioade de timp de 1.290 de zile și 1.335 de zile.

Și, din timpul când jertfa zilnică va fi îndepărtată și va fi așezat lucrul dezgustător care cauzează pustiire, vor fi o mie două sute nouăzeci de zile. Fericit este cel care stă în așteptare și care ajunge la cele o mie trei sute treizeci și cinci de zile! (Daniel 12:11, 12)

Iată împlinirea profetică pe care Organizația Martorilor lui Iehova o pretinde pentru aceste două versete:

Indiscutabil, congresul de la Cedar Point (5-13 septembrie 1922) a fost un marcator impresionant al punctului culminant al celor 1.290 de zile pentru clasa sanctuarului. Dar, oricât de inspirat ar fi fost, Iehova Dumnezeu a prevăzut ceva și mai departe care merita să fie sincronizat în profeția Sa, din cauza a ceea ce ar fi însemnat pentru poporul Său consacrat. Pentru a-i pune și mai mult în așteptare, El i-a inspirat pe îngerul Său să-i spună lui Daniel: „Fericit este cel care așteaptă până când va ajunge la cele o mie trei sute treizeci și cinci de zile!”. (Dan. 12:12, AT) Această perioadă s-ar adăuga la cele 1 290 de zile și ar fi cu patruzeci și cinci de zile sau o lună și jumătate mai mult în timpul profetic. Ar fi egală cu trei ani, opt luni și cincisprezece zile. Această perioadă de timp ar începe să se numere de la sfârșitul celor 1 290 de zile anterioare, care au culminat la cel de-al doilea congres de la Cedar Point, în septembrie 1922. Următoarea perioadă de 1.335 de zile s-ar încheia, așadar, în luna mai 1926.49

Nu pot să citesc asta fără să mă gândesc la acea scenetă din Monty Python în care colonelul spune ceva de genul: „A început ca o idee drăguță, dar acum a devenit o prostie”.

De aici putem vedea cum eisegeza este ca și minciuna. O minciună inițială poate părea foarte plauzibilă, dar, pe măsură ce trece timpul, mincinosul este forțat să creeze o țesătură elaborată de minciuni pentru a susține prima minciună, iar în cele din urmă această țesătură este atât de subțire încât nu se poate evita să nu se vadă prin ea minciuna inițială.

Interpretarea pe care Organizația o dă lui Daniel 12:11, 12 este un exemplu de eșec al eisegezei ca metodă viabilă de studiu biblic. Așadar, de ce ar mai folosi-o cineva? Într-adevăr, de ce este cea mai răspândită metodă de studiu al Bibliei printre religiile creștine?

Suntem ghidați de spirit sau de ego?

Isus a spus că spiritul adevărului ne va călăuzi în tot adevărul.⁵⁰ O călăuză conduce, însă depinde de noi să fim dispuși să urmăm acea călăuză. Dacă suntem conduși de ego – spiritul lumii⁵¹, mai degrabă decât spiritul adevărului – nu vom urma călăuzirea blândă a spiritului, ci mai degrabă vom fi conduși de propriul nostru ego.

Aplicarea pe care Corpul de guvernare al Martorilor lui Iehova o impune asupra lui Daniel 12:1 ne oferă un exemplu excelent despre cât de distructivă din punct de vedere spiritual se poate dovedi interpretarea eisegetică condusă de ego. Ea poate chiar să determine pe cineva să adauge sau să sustragă din Scriptură pentru a-și susține mai bine interpretarea.⁵² Comparați aceste două interpretări din ediții diferite ale Traducerii Lumii Noi:

În timpul acela se va ridica Mihael, marele prinț care stă în favoarea fiilor poporului tău… (Daniel 12:1, NW ediția 2006 rom.)

În timpul acela se va ridica Mihael, marele prinț care stă în favoarea poporului tău… (Daniel 12:1, NW ediția 2019 rom.)

De ce ar fi eliminat traducătorii ediției din 2013 a New World Translation (2019 rom.) cuvintele „fiii” din ediția din 1984 (2006 rom.), care spune „fiii poporului tău”, când aceste cuvinte se găsesc în mod clar în manuscrisul original, după cum confirmă interlinearul ebraic?⁵³ Se pare că comitetul de traducere s-a simțit obligat să susțină teologia Corporației Watch Tower în detrimentul fidelității față de Scriptură. Ce i-ar fi putut motiva să facă acest lucru?

Acest lucru poate părea incredibil, dar dacă Daniel 12:4 nu poate fi aplicat în zilele noastre, întreaga doctrină din 1914 devine invalidă și orice pretenție de autoritate pe care Corpul de guvernare și-o asumă se evaporă ca apa într-o zi fierbinte. (Pentru o analiză detaliată a modului în care Daniel 12:4 a fost pus în slujba Corpului de guvernare pentru a susține doctrina anului 1914 privind prezența invizibilă a lui Cristos, vezi „Încercări eșuate de a explica Faptele 1:7” de la pagina 86.)

Puteți vedea dificultatea? Dacă poporul tău din Daniel 12:1 (ediția 2013 engl. a NW) ar trebui să se aplice Martorilor lui Iehova, cine sunt fiii poporului tău (ediția 1984 engl. a NW)? Cine sunt fiii Martorilor lui Iehova? Este destul de greu să faci ca cuvintele „poporul tău” să se aplice Martorilor lui Iehova, dar devine ridicol dacă acum trebuie să explicăm cine ar fi „fiii”.

Dacă ar fi să citiți acest text fără a fi nevoie să susțineți o teologie stabilită, ați ajunge dumneavoastră sau altcineva la o interpretare atât de vădit interesată?

Daniel a fost un evreu exilat în Babilon antic. Cui ar fi înțeles el că i se aplică cuvintele îngerului? Poporul său erau israeliții. Așadar, fiii poporului său ar fi fost, evident, descendenții acelor israeliți.

Deoarece Corpul de guvernare continuă să susțină interpretarea conform căreia Daniel 12:1 se referă la Zilele de pe urmă, despre care ei susțin că au început în 1914, ei au fost forțați să explice cum două linii regale neîntrerupte – Regii Sudului și Regii Nordului – se pot extinde din Babilon antic până în zilele noastre – un interval de timp de 2.500 de ani. De ce? Pentru că, imediat după ce se vorbește despre Regele Nordului, următorul verset (nu uitați, în original nu existau pauze de capitol, verset sau paragraf) începe prin a spune „În timpul acelui timp…” Așadar, aplicând Daniel 12 la vremurile moderne, Organizația este forțată să aplice totul din ultimele versete din Daniel 11 la Martorii lui Iehova.

Pur și simplu nu există suficient material în Daniel capitolul 11 pentru a explica toți regii și conducătorii din istorie, din zilele lui Daniel până în prezent. Nici măcar pe aproape. Așadar, Organizația trebuie să inventeze lucruri. Pentru a ilustra acest lucru, consultați capitolele 13 și 14 din cartea Să acordăm atenție profeției lui Daniel! publicată de Watch Tower. În decursul a 60 de paragrafe, pe o întindere de 32 de pagini, cartea detaliază liniile regale gemene, de la un rege la altul, din zilele lui Daniel până în timpul lui Cristos, acoperind aproximativ șase secole de istorie. Apoi, în ultimele șase paragrafe ale capitolului 14, ei sar peste 20 de secole de istorie, 2.000 de ani, lăsând lacune enorme și inexplicabile în aceste două linii regale.

Aceasta este inevitabil ceea ce se întâmplă atunci când încerci să înțelegi Scriptura intrând în ea cu o idee preconcepută, în loc să lași Biblia să se explice singură.

Eisegesis este blestemul creștinismului! Ea transformă creștinii sinceri în adepți ai oamenilor.

Exegeză: Ascultare de Dumnezeu mai degrabă, decât de oameni

Să reanalizăm acum capitolul 12 din Daniel, dar de data aceasta cu o abordare exegetică.

Primul lucru pe care trebuie să-l înțelegem este că diviziunile moderne de capitole și versete pe care le folosim pentru a localiza rapid un pasaj biblic au fost introduse la multe secole după ce Canonul biblic a fost completat. Astfel, în timp ce cuvintele profetice ale îngerului care îi vorbește lui Daniel se întind pe două capitole și sunt împărțite în multe versete cu pauze de paragraf și punctuație modernă, nimic din toate acestea nu a existat în scrierea originală. A fost treaba traducătorilor și scribilor să facă aceste diviziuni. Tu și cu mine vom vedea o diviziune de capitol într-o carte ca fiind începutul unui nou gând, dar cuvintele din Daniel 12:1 urmează fără întrerupere din cuvintele din Daniel 11:44, 45. Haideți să citim din nou, dar fără semnele moderne de divizare:

„La timpul sfârșitului, regele sudului va începe să lupte cu el, iar regele nordului va năvăli ca o furtună împotriva lui cu care, cu călăreți și cu multe corăbii. Va intra în alte țări, le va inunda și va trece prin ele. Va intra și în țara Podoabei și multe țări vor fi făcute să se poticnească. Dar iată-le pe cele care vor scăpa din mâna lui: Edomul, Moabul și partea principală a fiilor lui Amon. El va continua să-și întindă mâna împotriva țărilor și nici țara Egiptului nu va scăpa. El va stăpâni peste comorile ascunse de aur și de argint și peste toate lucrurile scumpe ale Egiptului. Libienii și etiopienii îi vor urma pașii. Dar vor veni niște vești de la răsărit și de la nord care îl vor tulbura și el va ieși cu mare furie ca să-i nimicească și să-i distrugă cu desăvârșire pe mulți. Își va întinde corturile asemănătoare unui palat între marea cea mare și muntele sfânt al Podoabei, dar își va ajunge sfârșitul și nu va fi nimeni care să-i vină în ajutor. În timpul acela se va ridica Mihael, marele prinț care stă în favoarea fiilor poporului tău. Și va fi un timp de strâmtorare cum n-a mai fost de când există națiuni până în timpul acela. În timpul acela, poporul tău va scăpa, toți cei ce vor fi găsiți scriși în carte. Și mulți dintre cei ce dorm în țărâna pământului se vor trezi, unii pentru viață pe timp indefinit, iar alții pentru batjocură și pentru dispreț pe timp indefinit. Cei ce au perspicacitate vor străluci cum strălucește întinderea cerului, iar cei ce îi aduc pe mulți la dreptate, ca stelele, pe timp indefinit, da, pentru totdeauna. Iar tu, Daniel, ține ascunse aceste cuvinte și sigilează cartea până la timpul sfârșitului. Mulți vor umbla încoace și încolo și adevărata cunoștință va crește.” (Daniel 11:40-12:4)

Vedeți cum chiar și inserarea unor diviziuni artificiale de capitole și versete poate să ne întunece înțelegerea unei relatări biblice?

În cercetarea Bibliei, trebuie să încercăm să ne punem în mintea scriitorului. În acest caz, Daniel primește o revelație de la Dumnezeu prin intermediul unui mesager, un înger. Îngerul îi spune lui Daniel că, în timpul sfârșitului liniei regale a regelui Nordului, Mihail se va ridica în picioare. El mai afirmă că aceasta va fi o perioadă de mare primejdie și se referă la ea ca fiind „timpul sfârșitului”.

La ce timp al sfârșitului se referă îngerul?

Analizând Daniel 12:1

Am stabilit deja că Daniel ar fi înțeles în mod natural că referirea îngerului la „fiii poporului tău” se referă la descendenții israeliților care erau contemporanii săi. Totuși, ar fi bine să avem o confirmare scripturală pentru această concluzie în afara acestui cadru contextual imediat. Din fericire, găsim exact acest lucru în Daniel 9:20, care spune „ Pe când încă vorbeam, mă rugam și mărturiseam păcatul meu și păcatul poporului meu, Israel,…”.

Daniel se referă la poporul său în 9:20 și 12:1. Așadar, rezultă că atunci când vorbește despre „vremea sfârșitului”, trebuie să se refere și la poporul său într-un fel, nu-i așa?

La timpul sfârșitului, regele sudului va începe să lupte cu el, iar regele nordului va năvăli ca o furtună împotriva lui cu care, cu călăreți și cu multe corăbii. Va intra în alte țări, le va inunda și va trece prin ele. (Daniel 11:40)

Iar tu, Daniel, ține ascunse aceste cuvinte și sigilează cartea până la timpul sfârșitului. Mulți vor umbla încoace și încolo și adevărata cunoștință va crește. (Daniel 12:4)

Acesta este un exemplu de cum lăsăm Biblia să se interpreteze singură. Timpul sfârșitului la care se face referire în Daniel 11:40 și 12:4 trebuie să se refere într-un fel la fiii poporului lui Daniel, adică la viitorul Israel, la națiunea evreiască. Ar putea fi altfel?

Există și alte indicii care să valideze această înțelegere?

Capitolul 12:1 continuă: „Și va veni un timp de strâmtorare cum nu s-a mai întâmplat de când a existat o națiune și până atunci.”

Prin exegeză, căutăm armonia scripturală. Atât Matei, cât și Luca consemnează că Isus vorbește despre un „necaz mare” sau „o vreme de strâmtorare” care va veni asupra poporului lui Daniel, Israel.

…căci atunci va fi un necaz mare, cum n-a mai fost de la începutul lumii până acum, nu, și nici nu va mai fi. (Matei 24:21)

Căci va fi multă suferință în țară și mânie împotriva acestui popor. (Luca 21:23b)

Isus prezice aici sfârșitul națiunii evreiești. Va fi sfârșitul sistemului lor de lucruri sau, după cum este redat în greacă, „sfârșitul veacului”.⁵⁴ Observați cât de mult se aseamănă cuvintele lui Isus cu cele ale îngerului care îi vorbește lui Daniel. O dovadă în plus că relatările din Evanghelie și profeția lui Daniel sunt legate și se referă la același moment al sfârșitului se găsește la Matei 24:15, unde Isus le spune ucenicilor Săi să cerceteze profeția lui Daniel:

Când veți vedea lucrul dezgustător care cauzează pustiire — despre care a vorbit profetul Daniel — stând într-un loc sfânt (cititorul să-și folosească discernământul). (Matei 24:15)

De trei ori, în Daniel 9:27, 11:31 și 12:11, profetul se referă la „lucrul dezgustător”, de fiecare dată în legătură cu sfârșitul națiunii lui Israel.

De aici reiese clar că timpul sfârșitului în care Mihail se ridică în numele poporului lui Daniel, al israeliților, este sfârșitul națiunii lor. Isus a profețit că acest sfârșit va veni într-o singură generație,⁵⁵ și care s-a împlinit în anul 70 d.Hr. prin distrugerea templului și a orașului.

Toate acestea ilustrează modul în care permiterea Bibliei să se interpreteze singură ne protejează de a cădea pradă opiniilor oamenilor. Astfel de opinii ne determină să tragem concluzii dintr-un pasaj biblic care nu vor sfârși decât prin a ne conduce la falsuri tot mai adânci și mai întortocheate.

Acum că am stabilit că această profeție se referă la momentul sfârșitului națiunii lui Israel, putem vedea că cele două neamuri regale la care se face referire în capitolul 11 încep în timpul lui Daniel (aproximativ 539 î.e.n.) și se termină în jurul secolului I. Deoarece Martorii lui Iehova doresc să aplice Daniel 12 în zilele noastre, ei trebuie să întindă credulitatea până la punctul de rupere, forțând ca neamul regilor din capitolul 11 să continue să se aplice până în timpurile moderne.

În prezent, Corpul de guvernare susține că Regele Nordului (Daniel 11:44, 45) se aplică Rusiei, iar „muntele sfânt al Podoabei” se aplică Martorilor lui Iehova, deoarece aceștia sunt acum persecutați în această țară. Cu toate acestea, ei susțin în continuare că Regele Nordului a fost Germania nazistă. Așadar, lucrul dezgustător din ținutul decorului se aplică atât Martorilor din timpul celui de-al Doilea Război Mondial, cât și din nou în Rusia modernă!?

Să continuăm analiza lui Daniel 12 pentru a vedea dacă partea rămasă a versetului se potrivește cu o împlinire din primul secol. A treia parte din Daniel 12:1 sună astfel: „Și în timpul acela poporul tău va scăpa, toți cei care vor fi găsiți scriși în carte”.

Există o împlinire din secolul I? Într-adevăr, există. La Luca 10:20, Isus le spune ucenicilor Săi: „bucurați-vă că numele voastre sunt scrise în ceruri”. El a prezis, de asemenea, că va exista o scăpare – așa cum a prezis Daniel – pentru cei aleși în timpul acelui timp de restriște.

Și, dacă zilele acelea n-ar fi scurtate, nicio carne n-ar fi salvată, dar, de dragul celor aleși, zilele acelea vor fi scurtate. (Matei 24:22)

Până în acest punct, am găsit o relație directă între ceea ce îngerul a prezis că se va întâmpla cu „fiii poporului tău” și ceea ce Isus a confirmat că se va întâmpla cu națiunea Israel.

Analizând Daniel 12:2

Se potrivesc restul versetelor din acest capitol cu o aplicare în primul secol? Să ne continuăm analiza:

Și mulți dintre cei ce dorm în țărâna pământului se vor trezi, unii pentru viață pe timp indefinit, iar alții pentru batjocură și pentru dispreț pe timp indefinit. (Daniel 12:2)

Citirea acestui verset îi va face pe mulți dintre noi să creadă că este vorba de ziua judecății și de învierea atât a celor drepți, cât și a celor nedrepți.⁵⁶ Dar oare ne grăbim să tragem concluzii pripite și lăsăm eisegeza să se strecoare în cercetarea noastră?

O căutare a cuvintelor „viață” și „moarte” în Traducerea Lumii Noi a Sfintei Scripturi ne duce la un verset interesant și revelator:

Foarte adevărat vă spun: Cine aude cuvântul meu și îl crede pe cel care m-a trimis are viață veșnică și nu vine la judecată, ci a trecut din moarte la viață. (Ioan 5:24)

Toți cei cărora Isus le-a vorbit erau considerați morți de Dumnezeu din cauza stării lor de păcat, dar unii au devenit vii prin credința în Fiul lui Dumnezeu. Pavel ne spune la Efeseni 2:1 că „pe voi Dumnezeu v-a făcut vii, deși erați morți în greșelile și în păcatele voastre”.

Acest lucru ne oferă o înțelegere alternativă a ceea ce Daniel vrea să spună prin „dorm în țărâna pământului” și prin „trezire”, o înțelegere care este în concordanță cu contextul profeției respective. În loc să se refere la o înviere literală a morților, este vorba de una spirituală, după cum arată aceste cuvinte ale lui Pavel către Efeseni:

De aceea, el spune: „Trezește-te, tu, care dormi, și ridică-te din morți, iar Cristos va străluci peste tine!“ (Efeseni 5:14)

Dar cum rămâne cu cei despre care Daniel spune că se vor trezi „pentru batjocură și pentru dispreț pe timp indefinit”? Aceștia ar fi probabil liderii religioși care s-au opus lui Isus și urmașilor săi. Ei se credeau oameni drepți, dar statutul lor s-a schimbat în timpul nașterii creștinismului. Până în ziua de azi, acei oameni sunt ținuți în dispreț pentru păcatul lor de a-L fi ucis pe Fiul sfânt al lui Dumnezeu. Sentimentul de dispreț pe care îl vom avea față de astfel de oameni va fi veșnic, pentru că noi vom fi veșnici.

Analizând Daniel 12:3

Următorul verset continuă gândul exprimat în versetul 2, referindu-se la ceea ce vor face „cei ce dorm…care se vor trezi”.

Cei ce au perspicacitate vor străluci cum strălucește întinderea cerului, iar cei ce îi aduc pe mulți la dreptate, ca stelele, pe timp indefinit, da, pentru totdeauna. (Daniel 12:3)

Isus a adus lumina în lume și această lumină nu s-a stins la moartea sa, ci a continuat să strălucească prin discipolii săi.

…prin el era viață, iar viața era lumina oamenilor. Și lumina strălucește în întuneric, iar întunericul n-a biruit-o. (Ioan 1:4, 5)

VOI sunteți lumina lumii. Un oraș situat pe un munte nu poate fi ascuns. O lampă nu este aprinsă ca să fie pusă sub baniță, ci pe lampadar, și ea strălucește peste toți cei din casă. Tot așa să strălucească și lumina voastră înaintea oamenilor, ca ei să vadă faptele VOASTRE bune și să-l glorifice pe Tatăl VOSTRU care este în ceruri. (Matei 5:14-16)

Urmașii îndreptățiți ai lui Isus au predicat în toată lumea și au adus „pe mulți la dreptate”. Asemenea stelelor din ceruri, ei aduc lumină în întuneric și, întrucât vor trăi veșnic, această lumină va străluci „pe timp indefinit, da, pentru totdeauna”, așa cum spune Daniel 12:3.

Analizând Daniel 12:4

Israeliții din vremea lui Daniel nu ar fi putut prevedea cum se vor împlini toate evenimentele descrise în capitolul 11 cu privire la regii Nordului și Sudului. Același lucru se poate spune și despre ceea ce este prezis în capitolul 12. Aceste cuvinte au fost sigilate și urmau să rămână secrete timp de sute de ani, până la timpul sfârșitului națiunii evreiești.

Iar tu, Daniel, ține ascunse aceste cuvinte și sigilează cartea până la timpul sfârșitului. Mulți vor umbla încoace și încolo și adevărata cunoștință va crește. (Daniel 12:4)

Deși cuvintele profeției lui Daniel au fost cunoscute de-a lungul secolelor care au precedat pe Cristos, cuvintele nu erau secrete, ci sensul sau aplicarea lor. Împlinirea profeției a fost sigilată, ca să spunem așa, așteptând ca cineva să dezvăluie sensul. Când va veni acel moment, mulți vor înțelege și vor răspândi această cunoaștere pe scară largă. Cine se vor dovedi a fi acești oameni?

Din vremea lui Daniel și până în momentul în care Isus a fost botezat de Ioan, Regatul lui Dumnezeu a fost un mister, un secret divin (sau sacru). A fost nevoie de sosirea Fiului lui Dumnezeu pentru a dezvălui acel secret și a desluși acel mister. Acest secret sacru era „adevărata cunoștință” despre care vorbea Daniel. Adevărata cunoaștere este, în esență, mesajul veștii bune.

Prin Isus și, după el, prin apostoli, adevărata cunoaștere a devenit abundentă, iar mulți evanghelizatori au cutreierat lumea strălucind ca niște stele, luminând întunericul din mințile bărbaților și femeilor.

Pavel a fost unul dintre cei care au făcut ca „adevărata cunoștință să fie din belșug” (NW 1984 engl.), adică vestea cea bună să fie propovăduită în lung și în lat.

În generațiile trecute, acest secret nu le-a fost dezvăluit fiilor oamenilor așa cum le-a fost dezvăluit acum sfinților săi apostoli și profeți prin spirit: că oamenii națiunilor vor fi comoștenitori, mădulare ale aceluiași corp și părtași cu noi ai promisiunii, în unitate cu Cristos Isus, prin vestea bună. (Efeseni 3:5, 6)

…doar dacă, bineînțeles, rămâneți în credință, tari pe temelie și statornici, fără să vă clintiți de la speranța acestei vești bune pe care ați auzit-o și care a fost predicată în toată creația de sub cer. Eu, Pavel, am devenit slujitorul acestei vești bune. (Coloseni 1:23)

Analizând Daniel 12:5-12

Din acest punct încolo, intrăm în zona speculațiilor. Fiind crescut ca unul dintre Martorii lui Iehova, am fost îndoctrinat cu ideea că noi avem răspunsul la fiecare întrebare biblică. Acest orgoliu organizatoric a dus la multe interpretări prostești și exagerate, la câteva fiasco-uri profetice uriașe și, uneori, la o mare jenă. Toate acestea sunt rezultatul inevitabil al interpretării eisegetice.

Un student sincer al Bibliei învață să facă diferența între ceea ce poate fi cunoscut cu siguranță și ceea ce poate fi doar intuit pentru moment. Era important pentru creștinii din primul secol să înțeleagă cu exactitate împlinirea profeției lui Daniel din capitolul 12, deoarece se aplica la distrugerea națiunii lor. Deși această profeție nu se aplică în zilele noastre, există totuși o lecție pentru noi. Așa cum spune Pavel la Romani 15:4, „tot ce a fost scris mai înainte a fost scris pentru instruirea noastră”.

Întorcându-ne la analiza lui Daniel 12, să ne concentrăm asupra versetului 7:

Și eu l-am auzit pe omul îmbrăcat în pânză de in, care era deasupra apelor râului, când și-a ridicat mâna dreaptă și mâna stângă spre ceruri și a jurat pe Cel care este veșnic viu: „Va fi un timp fixat, timpuri fixate și o jumătate de timp. [3½ timpuri] Și, când zdrobirea puterii poporului sfânt se va termina, toate aceste lucruri se vor sfârși“. (Daniel 12:7)

Se aplică oare cele 3½ timpuri din versetul 7 la perioada de 3½ ani dintre primul asediu al Ierusalimului din anul 66 e.n. de către generalul Cestius Gallus și asediul final din anul 70 e.n. de către generalul Titus? Este foarte posibil, dar nu putem spune cu siguranță.

În ceea ce privește „zdrobirea puterii poporului sfânt”, Daniel a recunoscut că israeliții erau numiți poporul sfânt al lui Dumnezeu.⁵⁷ Într-adevăr, când Cristos a pășit pe pământ, nu mai existase în ultimii 1.500 de ani niciun alt popor sau națiune numită de Dumnezeu ca fiind a Sa. Israeliții erau cu adevărat „poporul sfânt al lui Dumnezeu”. Cu toate acestea, puterea lor a fost în mod clar „zdrobită” atunci când orașul lor a fost ras de pe fața pământului, în împlinirea cuvintelor lui Isus.⁵⁸

Ajungem acum la un verset care demonstrează extremele absurde la care sunt împinși membrii JW în nevoia Corpului de guvernare de a susține o interpretare eisegetică.

Și, din timpul când jertfa zilnică va fi îndepărtată și va fi așezat lucrul dezgustător care cauzează pustiire, vor fi o mie două sute nouăzeci de zile. Fericit este cel care stă în așteptare și care ajunge la cele o mie trei sute treizeci și cinci de zile! (Daniel 12:11, 12)

Din punct de vedere exegetic, este ușor de văzut că „lucrul dezgustător care provoacă pustiire” era foarte probabil armata romană. Acea armată de neamuri necurate a pus smoală pe poarta templului pentru a o arde și a intra în Ierusalim pe teritoriul templului – locul cel mai sfânt al evreilor.

Acest lucru ne-ar permite să aplicăm cele 1 290 de zile (aproximativ 3 ½ ani) la perioada dintre primul și al doilea asediu. Cele 1.335 de zile au fost numărate concomitent cu cele 1.290 de zile? Sau au început să conteze doar după ce s-au încheiat cele 1 290 de zile? În acest din urmă caz, aceasta ar însemna o perioadă de puțin peste 7 ani, care s-ar putea aplica înfrângerii finale a forțelor evreiești de către Roma la fortificațiile evreiești de la Masada în anul 73 d.Hr. Recunosc că toate acestea sunt doar speculații. Ideea este că împlinirea acestei profeții a fost destinată evreilor din secolul I, nu neamurilor din secolul XXI! Suntem la aproximativ 2.000 de ani distanță de acele evenimente și multe detalii s-au pierdut în curgerea timpului. Deși aceste evenimente pot fi atractive pentru academicieni, ele nu ne afectează în mod direct. Nu e nevoie să știm exact cum s-au împlinit ele. Este suficient ca cei care au trecut prin evenimentele din acea perioadă să fi înțeles aplicarea lor.

Analizând Daniel 12:13

Capitolul se încheie cu îngerul care îi promite lui Daniel că se va odihni (va muri), dar își va primi răsplata „la sfârșitul zilelor”. Când va fi asta? Am stabilit deja, prin exegeză, că Daniel 12 s-a împlinit în timpul ultimelor zile ale națiunii lui Israel din primul secol. Din moment ce Daniel nu a fost înviat în acea perioadă, expresia „la sfârșitul zilelor” trebuie să se refere la un alt moment.

Publicațiile Organizației ne învață că Daniel se va întoarce ca om păcătos imperfect în „învierea pământească a celor drepți” în timpul domniei de o mie de ani a lui Cristos. Aceasta ar însemna că el va fi înviat nu la sfârșitul zilelor, ci după sfârșitul zilelor de domnie umană și înainte de sfârșitul domniei mesianice, când Isus va înapoia toată autoritatea lui Iehova Dumnezeu.⁵⁹

Asta nu se prea potrivește, nu-i așa?

Există o explicație care se potrivește foarte bine, una care arată cum Daniel va fi înviat la sfârșitul zilelor, când Isus se va întoarce. Vom aborda acest aspect mai târziu în această carte, în capitolele în care se discută despre speranța Altor oi.

În rezumat

Este greu de explicat sentimentul de ușurare pe care îl ai atunci când ești în sfârșit eliberat de preconcepțiile doctrinare și de presiunea de a susține teologia JW.org. Să poți pur și simplu să studiezi Biblia și să lași spiritul sfânt să te conducă spre tot adevărul, să permiți ca Biblia să vorbească de la sine – ei bine, este o senzație minunată. Dacă o puteți atinge, veți înțelege pe deplin sensul cuvintelor lui Isus din Ioan 8:31, 32, unde spune: „dacă rămâneți în cuvântul Meu, VOI sunteți cu adevărat ucenicii Mei, și veți cunoaște adevărul, iar adevărul vă va elibera”.

Când am studiat Biblia ca martor al lui Iehova, nu am rămas în cuvântul lui Isus Cristos. Cuvântul care mă călăuzea nu venea de la Isus, ci de la bărbații din Corpul de guvernare. Deși multe dintre învățăturile lor se bazează pe Biblie, altele nu sunt – așa cum veți vedea în capitolul următor. Încercând să împac acele învățături ale oamenilor cu Cuvântul lui Dumnezeu din Biblie, de multe ori mă simțeam ca și cum aș fi forțat un cui rotund într-o gaură pătrată. A fost atât de eliberator când am încetat să mai fac asta, când am învățat în sfârșit să las Biblia să vorbească de la sine și să las spiritul sfânt să mă ghideze, așa cum vă va ghida și pe voi.

Cu ajutorul exegezei și călăuziți de spiritul sfânt, aveți instrumentele de care veți avea nevoie pentru a examina tot ceea ce discutăm aici, pentru a vă asigura că învățați adevărul și că nu veți mai fi niciodată înșelați de artificiile și șiretlicurile oamenilor.⁶⁰

Pentru o discuție amănunțită a acestei învățături, vezi „Capitolul 7 Cine sunt alte oi?”.

Ioan 16:13

Un exemplu în acest sens ar fi atunci când un comitet de oameni își asumă pretenția de a se numi sclavul fidel și prevăzător al lui Hristos, impunând această idee asupra Matei 24:45.

w15 15/5 pag. 30 par. 3

w60 1/5 p. 282 par. 21 „Partea 37 – «Facă-se voia Ta pe pământ»”

Ioan 16:13

Efeseni 2:2

Revelația 22:18, 19

https://biblehub.com/interlinear/daniel/12-1.htm

Strong’s Concordance #4930

Matei 24:34

Ioan 5:28, 29

Exodul 22:31; Deuteronomul 7:6

Matei 24:2

1 Corinteni 15:24

Efeseni 4:14

3

„Generația” Watch Tower: O litanie năucitoare de interpretări

Adevărat vă spun că această generație nu va trece nicidecum până nu se vor întâmpla toate aceste lucruri. (Matei 24:34)

Nu cred că există un singur verset din Biblie care mi-a influențat cursul vieții mai mult decât Matei 24:34. Fiecare decizie majoră pe care am luat-o în calitate de Martor al lui Iehova a fost puternic influențată de credința mea în interpretarea acestui verset de către Organizație.

De-a lungul vieții mele, în ultima jumătate a secolului XX, publicațiile Watch Tower au definit „generația” la care se referă Isus ca reprezentând oamenii care erau în viață pentru a vedea evenimentele din 1914 și care vor fi încă în viață pentru a vedea sfârșitul la Armaghedon.⁶¹ Având în vedere această înțelegere, existau toate motivele să credem în predicția făcută de Societate cu privire la 1975. Părea logic și în concordanță cu înțelegerea noastră a textului din Matei 24:34 să credem că cei 6.000 de ani de existență a omului erau calculați să se încheie în 1975 și că ar coincide, de asemenea, cu începutul domniei milenare a Regatului lui Dumnezeu sub Cristos.⁶²

Chiar și după ce acel an a trecut, niciunul dintre noi, adevărații credincioși, nu s-a îndoit că sfârșitul va veni înainte de sfârșitul secolului XX. Evident, ne înșelasem în privința anului 1975, dar după ce am acceptat logica din spatele învățăturii din 1914, nicio altă aplicare a lui Matei 24:34 nu părea posibilă.⁶³

Cu toate acestea, nu te poți bate cu realitatea dură, nu-i așa? Ne aflăm în al treilea deceniu al secolului XXI și încă nu se întrevede un sfârșit. Cu toate acestea, puține lucruri s-au schimbat în cadrul Organizației. Bărbații din Corpul de guvernare declară în continuare că sfârșitul este iminent. Cum pot continua să vândă turmei această noțiune după atâtea alarme false?⁶⁴

Pentru a înțelege ce se întâmplă cu adevărat, trebuie să analizăm istoria acestei învățături în contextul teologiei și așteptărilor JW. Avem de-a face cu un grup de învățați în domeniul Bibliei, sau aceștia sunt doar oameni obișnuiți, deveniți înțelepți prin călăuzirea spiritului lui Dumnezeu, sau… este altceva la mijloc aici? Să luăm în considerare dovezile.

Cer clarificări de la sediul central din New York

În „Anexa B : Scrisoarea mea către sediul central și răspunsul lor” de la pagina 370, veți găsi scanări ale corespondenței dintre mine – un tânăr bătrân de congregație în vârstă de 25 de ani care scria din Bogota, Columbia – și Biroul de Serviciu de la sediul central din Brooklyn. Articolul de studiu în cauză era din numărul din 15 noiembrie 1974 (engl.) al revistei Turnul de veghe⁶⁵ , care explica Matei 24:22, care sună astfel:

Și, dacă zilele acelea n-ar fi scurtate, nicio carne n-ar fi salvată, dar, de dragul celor aleși, zilele acelea vor fi scurtate. (Matei 24:22)

Pentru a facilita lectura, am reprodus mai jos textul relevant din scrisoarea mea:

În ediția din 15 noiembrie 1974 a revistei „Turnul de veghe”, la pagina 683, coloana 2, primul paragraf, se afirmă că „deoarece «aleșii» lui Iehova au fugit din orașul condamnat, El nu a fost nevoit să prelungească timpul de primejdie și a putut astfel să cruțe o parte din «carne»”. Aplicând regulile logicii, dacă punem această afirmație la condițional negativ, obținem: „Dacă «aleșii» lui Iehova nu ar fi fugit din cetatea condamnată, El ar fi trebuit să prelungească timpul de primejdie și, astfel, o parte din «carne» nu ar fi fost salvată”.

Nu înțeleg cum de fuga celor aleși de Iehova a permis scurtarea zilelor – ca și cum rămânerea lor în Ierusalim ar fi necesitat, dimpotrivă, prelungirea acelor zile. De asemenea, nu înțeleg de ce Iehova ar scurta acele zile din cauza aleșilor săi. Aceștia erau departe, în munți, și nu ar fi fost afectați de acele zile, fie că erau scurte sau lungi – lăsând în viață 97.000 de oameni sau ucigând toți evreii (sîc) din oraș. Aș aprecia sincer orice ajutor pe care mi-l puteți da pentru a clarifica aceste îndoieli.

La vremea aceea, nu am înțeles că Organizația era legată de gândirea eisegetică. (Nu am aflat despre eisegeză până când nu am început să studiez Biblia pe cont propriu). Vedeți, pe atunci, aplicarea oficială a versetului 22 de către JW era că, „carnea” care a fost salvată nu se referea la creștinii care au scăpat din oraș în anul 66 d.Hr., ci la cei aproximativ 97.000 de evrei care au supraviețuit distrugerii orașului Ierusalim în anul 70 d.Hr. și care au fost ulterior luați în sclavie la Roma. Autorul articolului a fost nevoit să îndoaie sensul expresiei biblice „din cauza celor aleși” pentru a se potrivi cu această interpretare oficială. Aveau să treacă mai bine de douăzeci de ani până să se ajungă la o înțelegere mai rezonabilă.⁶⁶

Răspunsul la scrisoarea mea a sosit două săptămâni mai târziu (a se vedea „Anexa C: Coperta interioară a cărții Viața veșnică” de la pagina 372). Iată fragmente cheie din acesta, însoțite de comentarii:

Am primit scrisoarea dumneavoastră cu privire la aplicarea cuvintelor lui Isus din Matei 24:21, 22.

Într-o măsură considerabilă, trebuie să ne lăsăm ghidați de modul în care au decurs lucrurile în realitate.

Ultima propoziție înseamnă că „interpretarea noastră este corectă, așa că trebuie să adaptăm toate celelalte lucruri pentru a se potrivi cu ea”. Scrisoarea lor spune în continuare:

Când a început necazul asupra Ierusalimului antic, în anul 70 e.n., aleșii creștini erau în afara orașului, deci nu erau în pericol. Când a început necazul, acesta a venit repede și dur. Nu s-a prelungit pe o perioadă foarte lungă de timp.

Aici, autorul scrisorii (toată corespondența de la Biroul de Serviciu este anonimă) explică modul în care zilele au fost scurtate, dar eu obținusem deja această informație din articolul original din Watchtower. Așadar, acest lucru era irelevant pentru întrebarea mea, care era în esență: „De ce să se scurteze zilele din cauza unor oameni care nu sunt acolo ca să beneficieze de aceasta?”. Autorul continuă:

Aduceți în discuție o posibilă întrebare de luat în considerare: Ce s-ar fi întâmplat dacă creștinii evrei nu ar fi fost în cetate, dacă nu cumva necazul ar fi fost scurtat, ca să spunem așa. Dar aceasta este contrară modului în care au decurs lucrurile în realitate și se pare că nu are rost să luăm în considerare cazuri ipotetice care sunt contrare faptelor și, prin urmare, sunt contrare profeției, căci ceea ce a profețit Isus a fost în concordanță cu ceea ce s-a întâmplat.

Scopul cazului meu „ipotetic” a fost de a demonstra deficiența de logică a articolului, dar autorul este atât de sigur că interpretarea este corectă încât nu vede această deficiență. Îi acord aici beneficiul îndoielii, deoarece este de asemenea posibil ca el să fi văzut greșeala din raționamentul său, dar să fi avut mâinile legate, deoarece trebuia să ofere un răspuns care să susțină doctrina oficială.

Din nefericire, eram prea tânăr și lipsit de experiență pentru a recunoaște dovezile care se aflau în fața mea. Cu toate acestea, efectul următorului paragraf a distrus orice iluzie pe care aș fi putut-o avea că oamenii responsabili de la Sediul central aveau o înțelegere specială a Scripturii. Ceea ce urmează este, cel puțin pentru mine, un prim indiciu al înclinației Organizației de a se juca cu sensul cuvintelor, răstălmăcindu-le pentru a se potrivi cu interpretarea lor oficială a Scripturii. (Vom vedea acest lucru din nou peste puțin timp, când vom examina ultima lor definiție a ‘acestei generații’).

Având în vedere faptul că evreii creștini erau deja în afara cetății, fugind când au văzut semnalul menționat de Isus, necazul nu a fost scurtat de dragul lor, ca și cum ei ar fi beneficiat în vreun fel de scurtarea lui. Prin urmare, scurtarea lui trebuie să fi fost din cauza celor aleși, din cauza faptului că ei nu se aflau acolo și nu aveau să fie afectați în mod direct atunci când Iehova a adus necazul distrugător.

Deci, zilele nu au fost scurtate de dragul lor, ci au fost scurtate din cauza lor? Acestea sunt fraze sinonime! Am putea spune la fel de ușor că „zilele nu au fost scurtate din cauza lor, ci au fost scurtate din cauza lor” și tot am ajunge exact la același raționament fără sens. Acea singură corespondență a fost începutul unei conștientizări tot mai mari a faptului că cei care au preluat conducerea nu știau ce fac. Cum puteam să rămân Martor după aceea? Simplu, am crezut că astfel de lucruri erau rezultatul imperfecțiunii umane, al oamenilor care alergau înainte cu interpretări personale, dar că, în cele din urmă, Iehova va îndrepta lucrurile și va dezvălui adevărul atunci când va veni timpul să îl cunoaștem.

Voi ignora restul paragrafului, deoarece se referă la o interpretare antitipică care nu este valabilă.⁶⁷ Dar cred că ultimul paragraf al scrisorii de răspuns merită atenția dumneavoastră:

Suntem alături de tine, așteptând cu nerăbdare desfășurarea lucrurilor, știind că înțelegerea cea mai bună a profețiilor biblice este întotdeauna după ce evenimentele profețite au avut loc.

S-ar putea crede că aproape două mii de ani ar fi suficient de mult timp după ce evenimentele profețite au avut loc pentru a ajunge la o înțelegere corectă, dar se pare că nu este așa.

Din nou, ar fi trebuit să-mi dau seama atunci că ceva nu era în regulă, dar aveam doar 25 de ani și nu fusesem hrănit cu hrană spirituală solidă până în acel moment al vieții mele, așa că încă nu aveam ‘exersată capacitatea de înțelegere ca să deosebească binele și răul’.⁶⁸ Cu o retrospectivă născută din ani lungi de experiență, pot vedea acum că ceea ce este important pentru conducerea Organizației nu este adevărul, ci păstrarea autorității lor, pe care o justifică întotdeauna în numele „unității”. Cred că tocmai această motivație – nevoia de a-și păstra poziția de autoritate – este cea care i-a împins să vină cu o nouă interpretare a textului din Matei 24:34 referitor la „această generație” în secolul XXI, după ce toate interpretările anterioare fuseseră abandonate.

Isus le oferă ucenicilor Săi o garanție

În timp ce se aflau pe Muntele Măslinilor, unii dintre ucenicii lui Isus i-au cerut un semn care să-i avertizeze de sosirea sa ca Rege al lui Israel. Aceștia erau influențați de credința comună a evreilor că Mesia va urca la putere și că națiunea Israel va domina din nou toate celelalte regate ale lumii.

Bineînțeles, faptul că au cerut un semn nu însemna că aveau să primească unul. Orice lucru pe care îl cerem ne va fi dat, atâta timp cât este în acord cu voința lui Iehova, după cum explică Ioan:

Aceasta este încrederea pe care o avem în El: că, indiferent ce am cere după voința sa, El ne ascultă. . (1 Ioan 5:14)

A fost voința lui Dumnezeu ca ei să aibă un semn pentru a calcula cât de aproape erau de începutul Regatului mesianic? Nu, nu a fost așa. Chiar și Isus a recunoscut că nici măcar el nu avea vreo idee despre momentul în care va începe Regatul. Ca parte a răspunsului pe care li l-a dat, a spus:

Vegheați deci, pentru că nu știți în ce zi va veni Domnul vostru. (Matei 24:42)

De aceea, fiți și voi gata, pentru că Fiul omului vine la o oră la care nu vă gândiți. (Matei 24:44)

Aceste două versete, rostite în contextul răspunsului la întrebarea ucenicilor săi, ne lasă oare vreo incertitudine cu privire la motivul pentru care nu ar trebui să căutăm semne? De fapt, Isus își începe răspunsul la întrebarea lor cu un avertisment foarte puternic:

„Luați seama ca nimeni să nu vă inducă în eroare, pentru că vor veni mulți în numele meu, zicând: «Eu sunt Cristosul» [grecescul cristos, cel uns], și îi vor induce pe mulți în eroare. Veți auzi de războaie și vești despre războaie. Vedeți să nu vă îngroziți, fiindcă aceste lucruri trebuie să se întâmple, dar încă nu este sfârșitul. Se va ridica națiune contra națiune și regat contra regat, vor fi lipsuri de alimente și cutremure de pământ dintr-un loc în altul. Toate acestea sunt începutul durerilor.” (Matei 24:4-8)⁶⁹

Așadar, primele sale cuvinte adresate discipolilor săi au fost că mulți vor veni pe baza numelui său – pretinzând că sunt reprezentanți ai lui Isus – și spunând: „Eu sunt cel uns”. Cu alte cuvinte, eu sunt cel pe care Isus l-a uns pentru a conduce poporul Său. (Vă sună cunoscut?)

Isus spune apoi că atunci când avem parte de evenimente catastrofale precum războaie, foamete, pandemii și cutremure, nu trebuie să le acceptăm ca pe niște semne pe care acești unși falși le-ar putea folosi pentru a ne induce în eroare.

Turnul de veghe nu este de acord cu această concluzie. Revista susține că aceste versete constituie un semn compozit pentru identificarea prezenței lui Cristos. Este posibil să vă luptați cu acest lucru din cauza anilor de îndoctrinare la Watch Tower.

O modalitate de a determina adevărata înțelegere a oricărei interpretări profetice este de a vedea dacă totul se potrivește cu evenimentele reale ale istoriei; sau, pentru a împrumuta expresia pe care Sediul central Watch Tower a folosit-o în corespondența cu mine din 1974: „Într-o măsură considerabilă, trebuie să ne ghidăm după modul în care au decurs lucrurile în realitate”.⁷⁰

Aplicând „această generație” la 1914

Am putea începe prin a ne întreba de ce Organizația a învățat întotdeauna că există o singură generație de oameni care trăiesc din 1914 până la Armaghedon? Pentru a răspunde la această întrebare, să începem prin a citi versetele relevante din Matei:

Tot așa și VOI, când veți vedea toate aceste lucruri, să știți că El este aproape de uși. Adevărat vă spun că generația aceasta nu va trece în niciun caz până când nu se vor întâmpla toate aceste lucruri. Cerul și pământul vor trece, dar cuvintele Mele nu vor trece nicidecum. (Matei 24:33-35)

Expresia „toate aceste lucruri” apare de două ori în aceste trei versete. Ce reprezintă toate aceste lucruri?

Dacă ar fi să examinăm exegetic capitolele 23 și 24 din Matei, căutând semnificația tuturor acestor lucruri, cu siguranță ne-am opri asupra unor versete care folosesc aceeași expresie. De exemplu:

Șerpi, pui de vipere, cum veți fugi de judecata Gheenei? De aceea, iată că trimit la voi profeți, înțelepți și învățători publici. Pe unii îi veți omorî și îi veți țintui pe stâlp, pe alții îi veți biciui în sinagogile VOASTRE și îi veți persecuta din oraș în oraș, ca să vină asupra VOASTRĂ tot sângele celor drepți vărsat pe pământ, de la sângele dreptului Abel până la sângele lui Zaharia, fiul lui Barachia, pe care l-ați ucis între sanctuar și altar. Adevărat vă spun: Toate lucrurile acestea vor veni peste această generație. (Matei 23:33-36)

Isus a ieșit și a plecat de la templu, dar discipolii săi s-au apropiat ca să-i arate clădirile templului. Atunci el le-a zis: „Nu vedeți VOI toate acestea? Adevărat vă spun că nu va rămâne aici piatră pe piatră care să nu fie dărâmată“. (Matei 24:1, 2)

Se va ridica națiune contra națiune și regat contra regat, vor fi lipsuri de alimente și cutremure de pământ dintr-un loc în altul. Toate acestea sunt începutul durerilor. (Matei 24:7, 8)

Tot așa și VOI, când veți vedea toate aceste lucruri, să știți că el este aproape, la uși. Adevărat vă spun că această generație nu va trece nicidecum până nu se vor întâmpla toate aceste lucruri. (Matei 24:33, 34)

Se poate argumenta temeinic că „toate aceste lucruri” se referă la lucrurile pe care Isus le-a prezis și care nu s-au limitat la războaie, foamete etc., ci și la persecuțiile pe care urmau să le sufere creștinii evrei din partea adversarilor, precum și la pedeapsa lui Dumnezeu asupra liderilor religioși evrei și asupra națiunii lor prin distrugerea orașului cu templul său.

Pentru Organizație, toate aceste lucruri se referă la războaie, foamete, ciumă și cutremure și exclud celelalte lucruri la care se referă Isus aici. Această focalizare mioapă a Societății Watch Tower îi face să se uite la oamenii care au fost martori la Primul Război Mondial, la pandemia de gripă spaniolă din 1918 și la foametea care a urmat după război – ca să nu mai vorbim de cutremurele care ar fi putut avea loc în acea perioadă. Ei au susținut că acești oameni nu vor muri înainte ca toate celelalte lucruri despre care a vorbit Isus să se fi produs și ele. Problema este că toate celelalte lucruri despre care a vorbit Isus includ evenimente care au avut loc doar în primul secol: distrugerea orașului și a templului.

Aici intervine din nou eisegeza. Ce legătură au lucrurile care s-au întâmplat la Ierusalim între anii 66 și 70 d.Hr. cu zilele noastre? Nimic, cu excepția cazului în care putem accepta ideea pe care Societatea Watch Tower a promovat-o încă de pe vremea lui Russell, și anume că această profeție are două împliniri.

Organizația numește prima împlinire, o împlinire minoră (tipică) care se referă la distrugerea Ierusalimului. Ei numesc cea de-a doua împlinire, o împlinire majoră (antitipică), pe care o aplică evenimentelor din zilele noastre.

Mă urmăriți?

Dacă este așa, atunci puteți vedea cum, de-a lungul secolului XX, au putut folosi o generație pentru a calcula cât de aproape credeau că este sfârșitul. Conform Bibliei, o durată normală de viață este între 70 și 80 de ani:

Zilele anilor noștri ajung la șaptezeci de ani, iar pentru cei tari, la optzeci, dar strădania lor n-aduce decât necaz și durere, căci trec repede și noi zburăm. (Psalmul 90:10)

Dacă oamenii suficient de vârstnici pentru a fi martori la Primul Război Mondial din 1914 aveau să fie încă în viață pentru a vedea sfârșitul sistemului de lucruri, era o joacă de copii pentru Watch Tower să socotească cât de aproape ar trebui să fie Armaghedonul.

Ajustând „această generație”

Când am absolvit liceul în 1967, se credea că cei care formează generația 1914 trebuiau să fie suficient de bătrâni pentru a înțelege semnificația evenimentelor din 1914. Acest raționament a continuat să funcționeze chiar și până în 1985. De exemplu:

Astfel, înainte ca generația 1914 să se stingă complet, judecata lui Dumnezeu trebuie să fie executată. Această generație este încă în număr mare. De exemplu, în 1980, în Republica Federală Germană mai erau încă 1 597 700 de persoane în viață, născute în 1900 sau înainte.⁷¹

Cu toate acestea, doar patru ani mai târziu, a fost făcută o ajustare subtilă pentru a câștiga mai mult timp. Nu mai era necesar ca membrii acestei generații să fi fost suficient de bătrâni pentru a fi fost martori la evenimentele din 1914. Acum, chiar și bebelușii născuți în acel an ar fi fost considerați ca făcând parte din această generație.

De mai bine de șapte decenii, oamenii din această generație a secolului 20, care au trăit începând cu 1914, au experimentat împlinirea evenimentelor enumerate în profeția lui Isus din capitolul 24 din Matei. Prin urmare, această perioadă de timp se apropie de sfârșit, iar restaurarea Paradisului pe pământ este foarte aproape.” – Matei 24:32-35; comparați Psalmul 90:10.72

Spre sfârșitul secolului al XX-lea, oamenii trăiau mai mult timp datorită progreselor din domeniul medical. Acest lucru a permis Organizației să privească dincolo de limita de 80 de ani, astfel că, prin anii 1990, s-a renunțat la Psalmul 90:10, deoarece a crescut speranța că interpretarea inițială, conform căreia o singură generație va trăi pentru a vedea Armaghedonul, ar putea fi încă valabilă.

În prezent, o mică parte din omenire îşi mai poate aminti evenimentele dramatice din 1914. Va trece această generaţie înaintată în vîrstă înainte ca Dumnezeu să salveze pămîntul de la ruină? Potrivit profeţiei biblice, nu. „Când veţi vedea toate aceste lucruri, a promis Isus, să ştiţi că El este aproape, la uşi. Adevărat vă spun, nu va trece generaţia aceasta pînă nu se vor întîmpla toate acestea.“ – Matei 24:33, 34.73

Pe măsură ce anii continuau să treacă fără să se întrevadă un sfârșit, trebuiau făcute noi ajustări. Generația nu a mai fost ancorată în anul 1914, ci a fost dezlegată pentru a permite Corpului de guvernare să salveze doctrina sa cheie pentru a insufla turmei un sentiment artificial de urgență, așa cum arată acest Turn de veghe din 1994:

Mulţi oameni care trăiesc acum au fost martori oculari ai primului război mondial, când a început împlinirea modernă a profeţiei. Dar chiar dacă v-aţi născut după 1914, sunteţi martori ai împlinirii profeţiei lui Isus.⁷⁴

În cele din urmă, Corpul de guvernare abandonează doctrina „generației”

Cu toate acestea, pe măsură ce timpul a înaintat inexorabil și nu a existat niciun sfârșit, Organizația a fost forțată să renunțe complet la interpretarea lui Matei 24:34. Au recunoscut că au greșit? Au mărturisit că au indus turma în eroare cu speranțe false bazate pe o interpretare speculativă? A existat vreo scuză, vreun mare mea culpa?

Nu! În schimb, au recurs la o tactică pe care au folosit-o în mod repetat pentru a evita responsabilitatea: au dat vina pe altcineva. Următoarele rânduri provin din numărul din 1 iunie 1997 al revistei „Întrebări de la cititori” din Turnul de veghe.

Aşadar, informaţiile recente din Turnul de veghere despre „generaţia aceasta“ nu au schimbat înţelegerea noastră cu privire la evenimentele din 1914. Dar ne-au făcut să înţelegem mai bine modul în care a folosit Isus termenul „generaţie“, ajutându-ne să vedem că folosirea lui nu este un motiv pentru a calcula — din 1914 — cât de aproape suntem de sfârşit.⁷⁵

O persoană care citește aceste rânduri, fără cunoștințe despre istoria și doctrinele Martorilor lui Iehova, ar putea considera că tonul acestui paragraf este unul de admonestare. Acel cititor nu ar putea fi învinovățit dacă ar presupune că scriitorul corectează o percepție greșită din partea cititorilor Turnului de veghe și, poate, îi pedepsește ușor pentru că s-au lăsat duși de val cu calcule de timp nescripturale.

Nu există nimic în acest articol din Watchtower care să indice că editorii revistei sunt vinovați pentru că au dat speranțe oamenilor. În loc să urmeze exemplul unor personaje din Biblie, precum regele David și apostolul Pavel, care și-au recunoscut sincer păcatele și s-au pocăit, Corpul de guvernare a ales să albească o interpretare care a modificat negativ viețile a milioane de oameni, aruncând pasiv vina pe alții. În același articol, ei scriu:

Trebuie să recunoaştem că nu întotdeauna am înţeles cuvintele lui Isus în acest sens. Oamenii imperfecţi au tendinţa de a dori să specifice data când va veni sfârşitul. Amintiţi-vă că până şi apostolii au cerut mai multe detalii, întrebând: „Doamne, în acest timp vei restabili Tu împărăţia lui Israel?“ —Faptele 1:6.

Cu intenţii la fel de sincere, slujitorii lui Dumnezeu din epoca modernă au încercat să desprindă din cele spuse de Isus despre „generaţie“ un element de timp concret, calculat din 1914. De exemplu, un argument a fost că o generaţie poate fi de 70 sau 80 de ani, fiind alcătuită din oameni destul de maturi ca să înţeleagă semnificaţia primului război mondial şi a altor evenimente; astfel, noi putem calcula cu aproximaţie cât de aproape este sfârşitul.

Oricât de bine intenţionat a fost acest raţionament, era el în armonie cu sfatul dat de Isus în continuare? Isus a spus: „Despre ziua aceea şi despre ceasul acela nu ştie nimeni, nici chiar îngerii din ceruri, ci numai Tatăl. . . . Vegheaţi dar, pentru că nu ştiţi în ce ceas vine Domnul vostru“. — Matei 24:36-42.76

Să analizăm cu atenție aceste trei paragrafe.

„Oamenii imperfecți au tendința…” Ori de câte ori veți chestiona un Martor în legătură cu predicțiile eșuate, acesta va răspunde cu „Ei bine, asta s-a întâmplat doar din cauza imperfecțiunii umane”. Cu alte cuvinte, „Să nu ne entuziasmăm. Toată lumea face greșeli”.

Așa este. Toată lumea face greșeli. Dar cum vă simțiți atunci când cineva face o greșeală care vă provoacă durere și suferință, dar refuză să-și asume greșeala? Cum vă simțiți atunci când acel cineva nu recunoaște că problema a fost din vina sa și refuză să spună: „Îmi pare rău!” Cum vă simțiți atunci când ați fost indus în eroare – uneori cu un cost personal mare – și persoana care v-a indus în eroare nu este dispusă să se revanșeze?

Într-o astfel de situație, îi veți scuza pentru că, ei bine, „nimeni nu este perfect”, sau le veți permite oamenilor să continue să aibă un comportament care este pur și simplu inacceptabil, chiar păcătos?

Continuând cu analiza celor trei paragrafe de mai sus, avem următoarele: „Cu intenții la fel de sincere, slujitorii lui Dumnezeu… au încercat să desprindă… un element de timp concret, calculat din 1914…”.

Figura 3. Turnul de veghe, 15 mai 1984 engleză.

Una dintre problemele pe care le aveam cu conducerea Organizației, chiar și atunci când eram tânăr, în anii 1970, era lipsa lor de dorință de a-și recunoaște greșelile. Uneori, schimbările doctrinare erau introduse folosind timpul pasiv al verbului. Scriau „s-a gândit”, dar rareori citeai „noi am gândit”, cu excepția cazului în care acel „noi” putea include toți Martorii lui Iehova, așa cum este cazul schimbării pe care o analizăm de față.

Cine sunt mai exact „slujitorii lui Dumnezeu” din declarația de mai sus? Un Martor lui Iehova obișnuit nu a încercat „să desprindă un element de timp concret, calculat din 1914”. Martorii lui Iehova de rând cred ceea ce publicațiile le spun să creadă. Dacă nu o fac, riscă să fie excluși pentru că au provocat „dezbinare”!

Următoarea copertă sugestivă a Turnului de veghe din 1984 (Figura 3) este un exemplu al modului în care Martorii lui Iehova sunt condiționați să creadă fără îndoială ceea ce sunt învățați.

Încercarea de a minimaliza ceea ce au făcut, făcându-l să pară echivalent cu întrebarea pusă în Faptele 1:6 („Doamne, în acest timp vei restabili regatul lui Israel?”) este o dovadă în plus că nu erau dispuși să își recunoască eșecul incredibil și responsabilitatea pe care o implică faptul că au distrus viețile și speranțele a milioane de creștini sinceri.

Apostolii au pus o întrebare simplă și au primit un răspuns clar. Nu au mers apoi mai departe și au proclamat timp de zeci de ani o credință falsă folosită pentru a măsura cât de aproape era sfârșitul. Ei s-au ținut de ceea ce a spus Isus, și anume că nu era treaba lor să cunoască timpurile și perioadele lui Dumnezeu.

„Întrebări de la cititori” din Turnul de veghe din 1 iunie 1997 se încheie cu o ultimă avertizare pentru slujitorii lui Dumnezeu, care ar fi trebuit să țină cont de avertismentul lui Isus, potrivit căruia nimeni nu poate ști ziua sau ora. Acest lucru este deosebit de condescendent – și, sincer, destul de dezonorant – având în vedere că, 29 ani mai devreme, ei i-au sfătuit pe slujitorii lui Dumnezeu să facă exact opusul – să ignore cuvintele lui Isus despre cunoașterea timpului sfârșitului. Observați ce au spus în acest Turnul de veghe din 1968 (engl.):

Nu este momentul să ne jucăm cu cuvintele lui Isus, care spune că „despre ziua și ora aceea nu știe nimeni, nici îngerii din ceruri, nici Fiul, ci numai Tatăl”. (Mat. 24:36) Dimpotrivă, este un moment în care ar trebui să fim foarte conștienți de faptul că sfârșitul acestui sistem de lucruri se apropie rapid de sfârșitul său violent. Nu vă înșelați, este suficient ca Tatăl însuși să cunoască atât „ziua, cât și ceasul”!⁷⁷

Figura 4. Legenda: „Această generaţie nu va trece nicidecum până nu se vor întâmpla toate aceste lucruri“.

Corpul de guvernare resuscitează doctrina generației

În ciuda tuturor celor de mai sus, trebuie să recunosc că am simțit o ușurare când am citit anunțul din Turnul de veghe din 1997 că nu vom mai folosi această generație ca mijloc de a calcula cât de aproape este sfârșitul. În sfârșit, puteam să renunțăm la falsele speranțe și la deziluzia care vine cu ele. În schimb, ne puteam concentra pe dezvoltarea personalităților noastre creștine. Fie că Isus revine în timpul vieții noastre, fie că trebuie să murim înainte de a ne întâlni cu El, în orice caz, avem la dispoziție un timp finit pentru a construi o relație cu Iehova Dumnezeu care să aibă ca rezultat viața veșnică. Am simțit că pe asta ar fi trebuit să ne concentrăm, nu pe un sentiment artificial de urgență generat de o interpretare eronată și greșită.

Ușurarea pe care am simțit-o atunci a luat sfârșit unsprezece ani mai târziu, odată cu publicarea unui articol în ediția din 15 februarie 2008 a revistei Turnul de veghe⁷⁸, care a introdus o schimbare în înțelegerea celor care compuneau această generație. La momentul respectiv, mi s-a părut foarte ciudat să dedici un întreg articol de studiu pentru a face o singură observație, aparent irelevantă: că generația din Matei 24:34 nu era compusă din toți oamenii în viață în 1914, ci doar din urmașii unși ai lui Isus. Deoarece urmașii lui trăiesc, în medie, aceeași perioadă de timp ca toți ceilalți, părea că editorii făceau o distincție lipsită de sens și dedicau un întreg articol de studiu al Turnului de veghe pentru a face acest lucru. Ce ciudat!

Din acest motiv, am simțit că se întâmpla ceva important despre care nu ne spuneau. De exemplu, am fost deranjat de această notă de subsol de la pagina 24:

Perioada de timp în care trăieşte „această generaţie“ pare să corespundă cu perioada la care se referă prima viziune din cartea Revelaţia (Rev. 1:10—3:22). Acest aspect al zilei Domnului acoperă perioada cuprinsă între 1914 şi moartea şi învierea ultimului creştin uns fidel (vezi Revelaţia — grandiosul deznodământ se apropie!, pag. 24, par. 4).

Isus spune clar că „această generație nu va trece nicidecum”. Deoarece toți cei unși care erau în viață în 1914 au murit în 2008, nu am înțeles unde vrea să ajungă autorul articolului. La consternarea mea s-a adăugat această imagine, tot de la pagina 24, prezentată în figura 4.

Încercau ei să sugereze că unșii din 1914 nu au murit? Urma să existe o redefinire a termenului „murit”? Răspunsul se afla ascuns în chenarul de la pagina 25 a articolului Turnului de veghe (vezi figura 5), care sună astfel:

Putem calcula durata ‘acestei generaţii’?

Cuvântul „generaţie“ se referă, de obicei, la oameni de diferite vârste care trăiesc într-un anumit interval de timp sau care sunt martorii unui anumit eveniment. De exemplu, în Exodul 1:6 se spune: „În cele din urmă, Iosif a murit şi, la fel, toţi fraţii lui şi toată generaţia aceea“. Iosif şi fraţii săi aveau vârste diferite, dar au fost cu toţii martorii aceloraşi evenimente în acelaşi interval de timp. Din „generaţia aceea“ făceau parte unii fraţi ai lui Iosif care se născuseră înaintea lui. Unii dintre ei au trăit şi după moartea lui Iosif (Gen. 50:24). Alţi oameni din „generaţia aceea“, cum a fost Beniamin, s-au născut după Iosif şi probabil că au trăit şi după moartea lui.

Aşadar, când termenul „generaţie“ este folosit cu referire la oamenii care trăiesc într-un anumit interval de timp, nu se poate preciza cu exactitate durata acestei perioade; se poate spune doar că ea are un sfârşit şi că nu va fi exagerat de lungă. Prin urmare, când a folosit expresia „această generaţie“, în Matei 24:34, Isus nu le-a dat discipolilor o formulă cu ajutorul căreia să calculeze când vor lua sfârşit „zilele din urmă“. De fapt, în continuare Isus a arătat clar că ei nu aveau să ştie „ziua şi ora aceea“ (2 Tim. 3:1; Mat. 24:36).

Figura 5. Putem calcula durata „acestei generații”?

Citirea acestui lucru în retrospectivă dezvăluie o duplicitate enormă din partea Corpului de guvernare. De exemplu, acesta pune bazele a ceea ce avea să se întâmple doar doi ani mai târziu, în 2010 – faimoasa „generație care se suprapune” – atunci când spune că „cuvântul „generație” se referă de obicei la persoane de diferite vârste ale căror vieți se suprapun…”. Apoi spune că „termenul „generație” este folosit cu referire la persoanele care trăiesc într-un anumit moment, durata exactă a acestui timp nu poate fi precizată, cu excepția faptului că are un sfârșit și nu ar fi excesiv de lungă”.

Acest chenar pune bazele unei lansări doctrinare premeditate, care durează șapte ani, pentru a reînvia doctrina generației. Cu toate acestea, chenarul, în sine, pare inofensiv, asigurându-i pe Martorii lui Iehova că Corpul de guvernare nu are nicio intenție de a face acest lucru. Se afirmă: „Isus nu le-a dat discipolilor o formulă cu ajutorul căreia să calculeze când vor lua sfârşit «zilele din urmă».” Aceasta nu este o minciună, dar este derutantă. Este adevărat că Isus nu ne-a dat o formulă pentru a calcula durata ultimelor zile. Dar Corpul de guvernare este pe cale să o facă și, în mod inevitabil, vor pretinde că aceasta vine de la Isus!

Trecem acum la faza a doua a planului Corpului de guvernare: În numărul din 15 aprilie 2010 al revistei Turnul de veghe, Martorilor le-a fost prezentată o nouă definiție a cuvântului „generație”, o definiție care nu se găsește nici în Biblie, nici în vreun dicționar sau lucrare laică. Legându-se de articolul din 2008, avem următorul text:

În al treilea rând, Iehova se foloseşte de spiritul sfânt pentru a scoate la lumină adevărurile biblice (Prov. 4:18). „Sclavul fidel şi prevăzător“ foloseşte de mult timp această revistă ca mijloc principal prin care este revărsată tot mai multă lumină spirituală (Mat. 24:45). De exemplu, să ne gândim cum înţelegem în prezent expresia „această generaţie“. (Citeşte Matei 24:32–34.) La ce generaţie s-a referit Isus? Articolul „Ce înseamnă pentru tine prezenţa lui Cristos?“ a explicat că Isus nu se referea la oamenii răi, ci la discipolii săi, care, în scurt timp, aveau să fie unşi cu spirit sfânt. Continuatorii unşi ai lui Isus, atât cei din secolul I, cât şi cei din timpurile noastre, urmau să fie aceia care vedeau semnul şi îi înţelegeau semnificaţia, şi anume, că Isus „este aproape, la uşi“.

Ce însemnătate are această explicaţie pentru noi? Deşi nu putem stabili cu exactitate durata ‘acestei generaţii’, este esenţial să păstrăm în minte câteva aspecte referitoare la termenul „generaţie“. De obicei, acest termen se referă la oameni de diferite vârste, care sunt contemporani o anumită perioadă din viaţa lor. În plus, o generaţie nu durează foarte mult şi are un sfârşit (Ex. 1:6). Aşadar, cum ar trebui să înţelegem expresia „această generaţie“? După cât se pare, Isus a vrut să spună că cei unşi care aveau să fie de faţă când semnul începea să se împlinească (în 1914) urmau să fie contemporani o anumită perioadă din viaţa lor cu cei unşi care aveau să vadă începutul marelui necaz. Această generaţie a avut un început şi, fără îndoială, va avea un sfârşit. Împlinirea unor părţi ale ‘semnului’ arată în mod clar că necazul cel mare trebuie să fie aproape. Dacă ne păstrăm sentimentul urgenţei şi veghem, dovedim că ne lăsăm îndrumaţi de spirit şi că ţinem pasul cu lumina spirituală crescândă (Mar. 13:37).⁷⁹

Îmi amintesc cum mi s-a strâns inima când am citit acest lucru. Nu puteam scuza acest lucru ca fiind doar rezultatul imperfecțiunii umane. Aici chiar inventau lucruri, și chiar lucruri stupide. A fost o invenție, pur și simplu. Trimiterea la Exodul 1:6, introdusă pentru prima dată în chenarul de la pagina 25 a articolului din 2008, nu susține această nouă definiție a unei generații. Să citim contextul:

Iată numele fiilor lui Israel care s-au dus în Egipt împreună cu Iacob, fiecare bărbat cu casa lui: Ruben, Simeon, Levi și Iuda, Isahar, Zabulon și Beniamin, Dan și Neftali, Gad și Așer. Toate sufletele care au ieșit din coapsele lui Iacob erau șaptezeci de suflete. Iosif era deja în Egipt. În cele din urmă, Iosif a murit și, la fel, toți frații lui și toată generația aceea. (Exodul 1:1-6)

Organizația folosește acest verset din Exod pentru a susține ideea unei generații suprapuse, dar versetul nu spune deloc acest lucru. Acea generație care a venit în Egipt număra 70 de persoane. Ce îi definea ca generație? Faptul că au venit în Egipt împreună. Ei erau cei 70 de oameni – generația – care au venit în Egipt. Erau de vârste diferite – unii erau copii, alții erau bătrâni – dar elementul comun care îi lega într-o singură generație era experiența comună de a veni în Egipt împreună. Orice copil născut după ce au ajuns în Egipt nu făcea parte din generație, pentru că acel copil nu făcea parte din cei 70 care au emigrat în Egipt. Astfel, chiar dacă ar fi existat oameni născuți de ei decenii mai târziu, ale căror vieți s-ar fi suprapus într-o oarecare măsură cu cea a celor 70, aceștia nu ar fi fost considerați ca făcând parte din generație, deoarece nu au venit în Egipt împreună cu Iacov.

Eram în liceu când președintele John F. Kennedy a fost asasinat. Îmi amintesc clar evenimentul. Este gravat în creierul meu. Cei tineri la trecerea în mileniul următor, născuți cu mult timp după acel eveniment, nu și-ar aminti nimic și ar fi luați în râs dacă ar pretinde că au făcut parte din generația președintelui Kennedy. Cu toate acestea, conform definiției Organizației, acei tineri fac parte din acea generație, deoarece viețile lor se suprapun cu a mea. Este ridicol!

M-am născut după cel de-al Doilea Război Mondial, dar tatăl și mama mea l-au trăit. Bunica mea a trăit în timpul Primului Război Mondial. Aveam 19 ani când a murit. Asta înseamnă că fac parte din generația care a luptat în ambele războaie mondiale? Dacă aș pretinde asta, aș fi de râsul lumii. Cu toate acestea, cu toată această logică simplă la îndemână, Corpul de guvernare se așteaptă ca Martorii să abandoneze rațiunea și să accepte pur și simplu o învățătură scandaloasă făcând un mare salt de credință. Nu credința în Dumnezeu, atenție, ci credința în oameni.

Revenind la versetul-cheie – de fapt, singurul verset scriptural – pe care Corpul de guvernare îl folosește pentru a susține această învățătură, ce ar corespunde „intrării în Egipt” în zilele noastre? Nu ar fi oare evenimentul unic al războiului care a început în 1914? La fel ca cei 70 care au intrat în Egipt, viețile celor care au fost martori ai Primului Război Mondial s-ar suprapune, unii fiind doar niște copii în acel moment, în timp ce alții erau bătrâni și aproape de moarte. Cu toate acestea, toți făceau parte dintr-o singură generație. Bunica mea a fost una dintre ei, dar, deși viața mea s-a suprapus cu a ei cu 19 ani, nu am fost prezent la acel eveniment unic care a definit acea generație. Atât Exodul 1:6, cât și doctrina JW despre începutul zilelor de pe urmă au un lucru în comun: vorbesc despre un singur punct în timp, un eveniment care îi definește pe cei care trăiesc în el. Cei care vin după el nu pot fi considerați ca făcând parte din acea generație.

De asemenea, este demn de remarcat faptul că, în articolul din 2010, Corpul de guvernare, care acum se declară a fi Sclavul fidel și prevăzător, pretinde că este canalul principal al lui Dumnezeu pentru distribuirea luminii în creștere.

Așadar, această nouă înțelegere este „lumină de la Iehova Dumnezeu”. Cu toate acestea, înțelegerea anterioară – de asemenea, presupusă a fi lumină de la Iehova – este respinsă ca fiind rezultatul imperfecțiunii slujitorilor lui Dumnezeu.

Din nefericire pentru Corpul de guvernare, un număr destul de mare de slujitori ai lui Dumnezeu nu au fost de acord cu această nouă interpretare. Pur și simplu nu avea sens pentru ei, iar mulți se întrebau ce se ascundea în spatele a toate acestea.

De ce ar încerca Corpul de guvernare să perpetueze o astfel de învățătură doctrinară ridicolă?

Crearea unei urgențe artificiale

Din 1879, revista Turnul de veghe⁸⁰ predică revenirea iminentă a lui Isus la Armaghedon. Primii Studenți ai Bibliei și Martorii lui Iehova, care au apărut din cele câteva grupuri care i-au rămas loiale lui J. F. Rutherford în 1931, au trăit în așteptarea faptului că venirea lui Isus era iminentă. De-a lungul deceniilor, diferitele ajustări ale interpretării generației din Matei 24:34 au alimentat această speranță.

În 1997, Organizația a renunțat la doctrina generațiilor ca etalon pentru a măsura durata ultimelor zile. Acest lucru a avut ca efect răpirea din rândurile membrilor de rând a sentimentului de urgență extrem de important care animase Organizația încă de pe vremea lui Russell. Dacă Corpul de guvernare avea de gând să își mențină controlul și poziția, trebuia să restabilească acel simț al urgenței.

Acum se pare că a fost elaborat un plan care a fost implementat lent pe o perioadă de șapte ani. A început în 2008 prin redefinirea generației din Matei 24:34. Aceasta nu mai era formată din toți oamenii care trăiau în 1914, ci se referea doar la creștinii unși care trăiau atunci. Următoarea etapă, introdusă doi ani mai târziu, a permis ca o altă generație de unși care nu erau în viață în 1914 să facă parte din generația din 1914: o generație suprapusă. Dar acest lucru tot nu a scurtat suficient de mult perioada de timp pentru a genera urgența necesară pentru a menține turma cu teama de a nu o pierde și de a muri la Armaghedon, dacă nu rămâneau credincioși Organizației. Era nevoie de ceva mai mult, iar acest lucru a venit cinci ani mai târziu, în 2015.

Figura 6. David Splane cu graficul său de „suprapunere a generațiilor”.

David Splane scurtează durata de viață a generației

În anii ‘80 erau încă în viață mulți Martori ai lui Iehova „unși” care au fost martori la evenimentele din 1914. În momentul în care scriu aceste rânduri, există aproximativ 20.000 de Martori ai lui Iehova care pretind că fac parte dintre cei unși. Orice persoană născută în anii 1980 care face parte din acest grup ar avea acum în jur de 40 de ani. Așadar, generația ar putea să mai curgă cu ușurință încă 40 sau 50 de ani. Este greu să te simți neliniștit de Armaghedon dacă mai este încă o jumătate de secol până atunci.

Astfel, etapa a treia a planului a fost prezentată în videoclipul din septembrie 2015 pe JW Broadcasting⁸¹ de către David Splane, membru al Corpului de guvernare. El a introdus o nouă „rafinare” în înțelegerea acestei generații, care a scurtat foarte mult intervalul de timp și a adus sfârșitul acestui sistem de lucruri într-un viitor iminent. Suprapunerea nu se mai baza pe durata de viață a celor unși. În schimb, se baza pe timpul ungerii lor.

Pentru a ilustra acest lucru, Splane s-a folosit de viața lui Fred Franz, un fost președinte al Societății Watch Tower. David a explicat că Fred Franz a fost uns în 1913 și a murit în 1992. El a arătat apoi cum cineva născut în 1990 nu ar face parte din generația 1914, chiar dacă durata sa de viață se suprapune cu cea a lui Fred Franz. Pentru a face parte din această generație, o persoană ar trebui să fie unsă cu Spiritul Sfânt în timp ce Fred Franz era încă în viață. Deoarece Martorii cred că acele rare persoane care primesc ungerea cu spirit sfânt sunt alese de Dumnezeu dintre slujitorii credincioși de multă vreme, rezultă că, pentru a fi fost unsă în timp ce Fred Franz era încă în viață, persoana respectivă ar fi trebuit să se fi născut cu 40 sau 50 de ani mai devreme. Cu alte cuvinte, cei unși care alcătuiesc a doua parte a generației suprapuse au acum 70 de ani sau mai mult. Prin urmare, sfârșitul trebuie să fie „iminent”.

De ce mi s-a părut această ultimă rafinare a fi anevoioasă? Pur și simplu, pentru că dovedește că a existat o premeditare a acestei schimbări doctrinare. Ei știau încotro se îndreptau cu ea încă din 2008.

Să presupunem că rafinamentul din 2008, care limitează componența acestei generații la doar creștinii unși, nu era publicat deloc. Ar fi avut vreo diferență în ceea ce privește înțelegerea generației suprapuse introduse în 2010? Evident că nu. Indiferent dacă vorbim doar de creștinii unși sau de toată lumea de pe pământ, tot ar fi putut explica faptul că viețile oamenilor în viață în 1914 se vor suprapune cu viețile oamenilor încă în viață atunci când va sosi Armaghedonul. Atunci de ce, în 2008, au ales să limiteze generația doar la creștinii unși? O revelație de la Dumnezeu? Se angajează Iehova în revelații profetice fragmentate, adăugând o piesă la puzzle la fiecare câțiva ani? Eu nu văd nicio dovadă în Scriptură, voi vedeți așa ceva?

Iată deci o nouă doctrină care a avut nevoie de șapte ani pentru a fi implementată pe deplin! De ce ar face asta Corpul de guvernare? Este evident că nu a fost o revelație de la Dumnezeu. Și atunci ce s-a întâmplat?

Răspunsul se află în avertismentul pe care Iehova l-a dat israeliților, așa cum este consemnat în cartea Deuteronomul:

Dar profetul care îndrăznește să spună în numele meu un cuvânt pe care nu i-am poruncit să-l spună sau vorbește în numele altor dumnezei, profetul acela trebuie să moară. Și dacă vei zice în inima ta: „Cum vom recunoaște cuvântul pe care nu l-a spus Iehova?“ Când profetul vorbește în numele lui Iehova și cuvântul nu se adeverește sau nu se împlinește, atunci cuvântul acesta nu l-a spus Iehova. Profetul l-a spus din înfumurare. Să nu te temi de el. (Deuteronomul 18:20-22)

Scopul unui profet fals este de a insufla teamă ascultătorilor săi. Dacă aceștia se tem, îl vor crede; iar dacă îl cred, el obține controlul asupra inimilor și minților lor. Acesta este motivul pentru care Iehova ne spune în mod specific să nu ne temem de falsul profet!

Odată cu abandonarea în 1997 a interpretării originale a acestei generații, Corpul de guvernare a pierdut un instrument valoros pentru a asigura loialitatea turmei. Din nou, trebuiau să restabilească sentimentul de urgență care îl împingea pe Martorul obișnuit să rămână ascultător. Este important pentru noi să vedem semnificația momentului în care sunt prezentate aceste bucățele de lumină nouă:

2008: Această generație este limitată la creștinii unși.

2010: Această generație este formată din suprapuneri ale duratei de viață.

2015: Această generație este alcătuită din ungeri care se suprapun.

„E ceva putred în Danemarca”

Dacă aveți de gând să prezentați adevărul, pur și simplu îl spuneți și cei care iubesc adevărul îl vor accepta. Cu toate acestea, o invenție, mai ales una atât de neverosimilă precum suprapunerea generațiilor, trebuie introdusă încet și subtil. Sămânța plantată în 2008 nu avea să dea roade timp de șapte ani până când a fost introdus elementul final în doctrina lor, dar ei trebuie să fi știut că va fi necesar încă de la început. Dacă această doctrină ar fi avut o bază solidă în Scriptură, ar fi putut să ne-o ofere pe toată deodată, în 2008. Dar nu este bazată pe Scriptură. Așa că au fost nevoiți să ne-o dea pe bucăți, făcându-ne să o acceptăm încet.

Cine este cu adevărat generația din Matei 24:34?

Este firesc să ne întrebăm la ce se referea Isus când a spus că „ această generație nu va trece”. Contextul cuvintelor sale arată că le dă ucenicilor săi cele mai puternice asigurări că ceva urma să se întâmple într-un anumit interval de timp. El a mers atât de departe încât a spus că „cerul și pământul vor trece, dar cuvintele mele nicidecum nu vor trece” (vers. 35). Nu poți obține o garanție mai bună decât aceasta. Cu toate acestea, aplicarea cuvintelor sale în 1914, așa cum continuă să facă Martorii, a fost un fiasco total. Evident, trebuie să existe o altă aplicare și, într-adevăr, există.

Intenționez să fac o analiză exegetică a întregului text din Matei 24 într-o carte viitoare. Deocamdată, de ce să nu exersați ceea ce ați învățat despre exegeză și să o puneți la lucru pentru dumneavoastră? Începeți cu capitolul 23 din Matei. Luați în considerare contextul cultural. Luați în considerare punctul de vedere al ucenicilor săi. De câte ori a folosit Isus cuvântul „generație” și la cine se referea în fiecare caz? Există vreo dovadă că Matei 24:34 era destinat să aibă o împlinire minoră și una majoră, așa cum susțin Martorii? Iată un frumos proiect de cercetare pentru fiecare.

w08 2/15 p. 23, par. 10

Calculul celor 6.000 de ani s-a bazat pe generațiile secvențiale enumerate în textul masoretic, care stă la baza traducerii Scripturilor ebraice din New World Translation of the Holy Scriptures, publicată de Watch Tower, Bible & Tract Society. Există dovezi că vârstele enumerate pentru aceste generații nu sunt în totalitate fiabile, deoarece ele diferă de cele înregistrate în Septuaginta.

w14 15/7 p. 30 par. 9

Nu spun în niciun caz că sfârșitul este departe. Cred în ceea ce ne spune Isus, că va veni când ne așteptăm mai puțin.

w74 15/11 engl. pag. 683, col. 2, par. 1

w96 15/8 pag. 17-18 par. 9-14

Vezi „Gata cu antitipurile!” de la pagina 80

Evrei 5:14

NW inserează o pauză de paragraf la versetul 7 pentru a promova ideea că „națiunile războinice” se referă la Primul Război Mondial din 1914, și nu la războaiele care au avut loc și care au dus la distrugerea Ierusalimului în anul 70 d.Hr. Dar nu existau pauze de paragraf în manuscrisul original, motiv pentru care majoritatea versiunilor biblice, care nu sunt împovărate de promovarea teologiei JW cu privire la 1914, nu adaugă această pauză. (Vezi https://biblehub.com pentru comparații).

„Anexa C: Coperta interioară a cărții Viața veșnică” de la pagina 372

w85 1/5 engl. p. 4 „Amână Dumnezeu judecata Sa?”

w89 15/8 engl. p. 14 par. 18

w92 1/5 p. 3 „1914 – Anul care a zguduit lumea”

w94 15/4 p. 10 par. 11

w97 1/6 p. 28

w97 1/6 p. 28 „Întrebări de la cititori”.

w68 15/8 engl. pag. 500-501

w08 15/2 „Ce înseamnă pentru tine prezența lui Cristos?”, pagina 21.

w10 15/4 pag. 10-11 par. 13-14 „Rolul spiritului sfânt în realizarea scopului divin”

Publicată pentru prima dată în iulie 1879 ca Turnul de veghe al Sionului și Vestitorul prezenței lui Cristos.

https://www.jw.org/en/library/videos/#en/mediaitems/StudioMonthlyPrograms/pub-jwb_201509_1_VIDEO

4

Demascarea falsei vești bune despre 1914

„Dacă cineva vă zice atunci: «Iată! Cristosul este aici!» sau «Acolo!», să nu-l credeți. Căci se vor ridica Cristoși falși și profeți falși și vor face semne mari și minuni ca să-i inducă în eroare, dacă s-ar putea, chiar și pe cei aleși. Iată că v-am spus dinainte. Dacă vi se zice: «Iată că este în pustiu!», să nu ieșiți sau «Iată că este în camerele ascunse!», să nu credeți.” (Matei 24:23-26)

Așa cum am afirmat în capitolul anterior, am fost foarte tulburat de realizarea faptului că oamenii în care aveam încredere că îmi vor oferi „hrană la timpul potrivit”⁸² erau de fapt capabili să fabrice cu bună știință o învățătură falsă. Cu toate acestea, din moment ce știam acum că cel puțin o interpretare doctrinară era falsă – generația suprapusă – am decis să cercetez mai adânc convingerile care constituiseră fundamentul credinței mele.

Prima dintre acestea a fost învățătura potrivit căreia, în octombrie 1914, Isus Cristos a fost instalat în ceruri ca Rege mesianic care stă pe tronul lui David. Această întronizare invizibilă trebuia să fie marcată de evenimente pe pământ care constituiau un semn vizibil.

O persoană din afară, beneficiind de retrospectiva secolului 21, ar putea crede că eu și colegii mei Martori am fost incredibil de naivi să credem într-o astfel de învățătură, dar această judecată ar fi nedreaptă, având în vedere faptele istorice. Ceea ce am fost învățat și am crezut a fost că Turnul de veghe, încă de la publicarea sa inițială din 1879, a prezis că în 1914 vor avea loc evenimente epocale. Pentru mine, acest lucru se potrivea perfect cu calculul de timp derivat din Daniel capitolul 4, pe care îl vom discuta în curând. În plus, izbucnirea Primului Război Mondial, urmată de foamete și de pandemia de gripă spaniolă, părea să îndeplinească înțelegerea mea conformă JW a „începutului de chinuri de suferință” despre care a vorbit Isus și care, după părerea mea, cuprindea un semn compozit al prezenței Sale invizibile. Pe scurt, totul părea să se potrivească perfect.

Explicarea esenței învățăturii despre 1914

Învățătura despre o prezență invizibilă din 1914 este crucială pentru teologia Martorilor lui Iehova, deoarece, în lipsa ei, Corpul de guvernare nu poate pretinde că a fost desemnat în mod divin să conducă Organizația. Pentru a explica de ce se întâmplă acest lucru, gândiți-vă că Martorii sunt învățați că Isus a venit să inspecteze templul său spiritual ca mesager al legământului la care se face referire la Maleahi 3:1, la scurt timp după 1914. Conform doctrinei oficiale a JW, această inspecție a durat câțiva ani pentru a fi finalizată.⁸³ Apoi, până în 1919, Isus „a ajuns la concluzia” că toate confesiunile creștine nu reușiseră să se ridice la înălțimea standardelor sale, cu excepția Martorilor lui Iehova.⁸⁴

Înainte de 2012, Martorii erau învățați că o rămășiță în viață din cei 144.000⁸⁵ de unși constituia sclavul fidel și prevăzător la care se referă Isus în Matei 24:45-51. Se susținea pe scară largă, deși nu a fost niciodată oficial, că membri ai acestei rămășițe unse care trăiau în diferite părți ale lumii contribuiau cu o nouă lumină asupra convingerilor doctrinare ale Organizației. Acest lucru s-a dovedit a fi fals. Schimbările vin doar de la conducerea din cadrul sediului mondial.

Apoi a venit o schimbare radicală, în sensul că toți cei unși compuneau sclavul fidel și prevăzător. În 2012, Corpul de guvernare al Martorilor lui Iehova s-a proclamat brusc ca fiind el însuși deținătorul exclusiv al titlului de Sclav fidel și prevăzător.⁸⁶

Această schimbare doctrinară – numită lumină nouă în nomenclatura JW – a transformat Corpul de guvernare în „singurul canal de comunicare al lui Iehova” cu turma. În această calitate, ei erau acum responsabili de gospodăriile Domnului – comunitatea mondială a Martorilor lui Iehova – împreună cu activele financiare ale tuturor corporațiilor Watch Tower din întreaga lume.⁸⁷ Pe lângă activele lichide, există vaste proprietăți imobiliare, inclusiv zeci de mii de proprietăți ale Sălii Regatului în valoare de miliarde de dolari. În 2014, proprietățile tuturor Sălilor Regatului și a Sălilor de Congrese construite și plătite de congregațiile locale au fost confiscate de Organizație printr-un decret oficial al Corpului de guvernare. Acest lucru le-a permis să dispună ca orice Sală a Regatului să poată fi vândută fără aprobarea congregației locale, iar fondurile să fie trimise la sediul central.⁸⁸ În plus, orice fonduri excedentare deținute în contul bancar al congregațiilor locale trebuiau trimise la sediul central. Aproximativ în același timp, supraveghetorilor de circumscripție li s-a acordat o autoritate mai mare asupra bătrânilor de congregațieilor și puteau să-i destituie pe cei pe care ei considerau că nu îndeplineau cerințele organizaționale. Au existat ocazii în care bătrâni de congregație locali s-au opus transferului de fonduri sau vânzării unei săli, dar li s-a spus că trebuie să se conformeze sau riscă să fie destituiți de către supraveghetorul de circumscripție.

Având în vedere toate cele de mai sus, este aproape imposibil de exagerat cât de vitală este învățătura din 1914 pentru credința Martorilor lui Iehova. Fără o prezență invizibilă în 1914, nu ar fi putut exista nicio numire în 1919 din partea lui Isus ca „mesager al legământului” care să numească oameni proeminenți de la sediul Watch Tower drept sclavul său fidel și prevăzător. Fără acea numire din 1919, nu ar fi existat nicio bază scripturală pentru ca Corpul de guvernare să dețină proprietăți în valoare de miliarde de dolari și nici pentru ca acesta să exercite controlul asupra vieții a milioane de adepți.

Cu toate acestea, asta nu reprezintă nimic în comparație cu impactul pe care credința într-o prezență invizibilă a lui Cristos în 1914 a avut-o asupra deciziilor de viață ale martorilor lui Iehova în mod individual. Milioane de vestitori din congregații – așa cum sunt cunoscuți membrii comunității – și-au pus în joc cursul vieții și speranța de salvare pe credința că Ultimele Zile au început în 1914 și că se vor sfârși înainte de a muri. În consecință, ei s-au imaginat pe ei înșiși ca supraviețuind Armaghedonului pentru a trăi pentru totdeauna în Lumea Nouă a lui Dumnezeu ca supuși ai Regatului Mesianic.

Pentru că au fost învățați să creadă că sfârșitul este întotdeauna la doar câțiva ani distanță, unii bărbați și femei devotați au ales să rămână celibatari. Alții s-au căsătorit, dar nu au avut copii, motivând că ar fi mai bine să își întemeieze o familie în Lumea Nouă. Nenumărați Martori ai lui Iehova, printre care mă număr și eu, au urmat sfatul Corpului de guvernare de a renunța la educația superioară și de a se mulțumi cu o viață simplă. Mulți au sfârșit prin a lucra în slujbe necalificate, cum ar fi paznici de noapte sau spălători de geamuri, astfel încât să poată „pune Regatul pe primul loc”.⁸⁹

Figura 7. Corelația dintre educație și venitul familiei în funcție de religie, SUA 2014.

Efectul acestei învățături poate fi demonstrat de graficul din figura 7, care îi arată pe Martorii lui Iehova la limita inferioară a scalei de venit/educație. Statutul lor educațional și economic scăzut nu este rezultatul unor presiuni culturale exterioare, ci se datorează coerciției exercitate de Corpul de guvernare prin intermediul publicațiilor și al programelor de congres.

Desigur, toate aceste sacrificii ar fi justificate dacă vestea bună pe care o predică Martorii ar fi adevărată. Acea veste bună include credința că Ultimele Zile au început în 1914 și se vor încheia într-o singură generație. Cu toate acestea, a trecut mai mult de un secol de la presupusul început al ultimelor zile și nu se întrevede niciun sfârșit. Greșesc oare Martorii lui Iehova concentrându-și atenția asupra calculelor cronologice? Este întreaga prezență invizibilă a lui Cristos din 1914 doar o farsă elaborată sau Societatea Watch Tower a descifrat vreun mister divin care le permite membrilor JW să vadă lucruri pe care alții nu le pot vedea? Răspunsul la aceste întrebări va fi găsit doar în Biblie.

Deși poate părea descurajant să punem o doctrină atât de fundamentală sub un microscop scriptural, dacă iubim adevărul, nu avem de ce să ne temem, pentru că Isus ne asigură pe toți că „adevărul ne va face liberi”.⁹⁰

Originea doctrinei despre 1914

Martorii lui Iehova obișnuiți vor fi surprinși să afle că calculul care a dus la desemnarea anului 1914 ca an de importanță profetică este anterior nașterii lui Charles Taze Russell, în 1852. În prima jumătate a secolului 19, un predicator baptist american pe nume William Miller a ajuns la concluzia că un model profetic cu o aplicație secundară, modernă, se afla ascuns în capitolul 4 din Daniel, în care profetul interpretează visul regelui babilonian.⁹¹ Miller nu a fost primul care a venit cu această idee, dar a rafinat-o până la punctul de a prezice de fapt revenirea lui Isus Cristos. El credea că Domnul va reveni în 1843. visul care l-a tulburat pe regele Nebucadnețar era despre un copac mare care a fost tăiat și legat cu legături de fier și de cupru pentru o perioadă de șapte timpuri.⁹² Visul, interpretarea lui de către Daniel și eventuala lui împlinire sunt toate descrise în acest singur capitol. Nu există nicio altă referire la vis în altă parte în Scriptură. Este o singură interpretare profetică, de sine stătătoare, cu împlinirea care o însoțește, toate acestea fiind împachetate într-un pachețel frumos cuprins în cel de-al patrulea capitol al cărții lui Daniel.

Figura 8. „O diagramă cronologică a viziunilor lui Daniel și Ioan” de William Miller.

Cu toate acestea, Miller a susținut că a existat într-adevăr o împlinire secundară sau antitipică. A fost el ghidat către un adevăr mai profund de către Spiritul Sfânt? Isus ne asigură că spiritul sfânt ne va călăuzi în tot adevărul.⁹³ Pe de altă parte, apostolul Pavel ne avertizează că există și un duh rău care ne poate induce în eroare.

…în care umblați odinioară potrivit sistemului acestei lumi, potrivit conducătorului autorității aerului, spiritul care lucrează acum în fiii neascultării. (Efeseni 2:2)

De aceea, Ioan ne instruiește:

Preaiubiților, nu credeți orice spirit, ci puneți la încercare spiritele, ca să vedeți dacă sunt de la Dumnezeu. Căci mulți profeți falși au ieșit în lume. (1 Ioan 4:1 BSB)

Un mod de a determina dacă un profet sau un învățător este condus de un spirit străin sau de spiritul lui Dumnezeu este să recunoaștem că spiritul sfânt ne conduce la adevăr. Nu ne va conduce spre o credință care se termină cu eșec, rușine și deziluzie. Suntem asigurați de acest lucru de către Domnul nostru Isus:

Continuați să cereți și vi se va da, continuați să căutați și veți găsi, continuați să bateți și vi se va deschide. Căci oricine cere primește, oricine caută găsește și oricui bate i se va deschide. Într-adevăr, cine este omul acela dintre voi care, dacă fiul său îi cere o pâine, îi dă o piatră? Sau, dacă-i cere un pește, îi dă un șarpe? Dacă voi, deși sunteți răi, știți să le dați daruri bune copiilor voștri, cu cât mai mult Tatăl vostru care este în ceruri va da lucruri bune celor ce i le cer! (Matei 7:7-11)

Este evident că Miller nu a fost condus de Spiritul Sfânt, deoarece predicția sa a eșuat, iar adepții săi au plecat dezamăgiți. De ce nu a murit atunci și acolo interpretarea sa profetică? Evident, spiritul care l-a inspirat nu a vrut să lase să dispară un lucru bun. Mai era multă treabă de făcut, mai mulți oameni de indus în eroare, după cum vom vedea în prezent.

Elementele de bază ale interpretării lui Miller sunt încă vii și sănătoase în teologia Martorilor lui Iehova. Corpul de guvernare continuă să accepte ideea lui Miller că cele șapte timpuri menționate în Daniel 4:16 corespund la șapte ani profetici care măsoară 360 de zile fiecare. Asta le dă o sumă de 2.520 de ani. Ei cred, de asemenea, ca și Miller, că acești ani alcătuiesc o perioadă de timp numită „timpurile neamurilor” sau „timpurile fixate ale națiunilor”. Ei se bazează pe ceea ce a spus Isus în Luca când s-a referit la distrugerea Ierusalimului în primul secol.

Vor cădea sub ascuțișul sabiei și vor fi duși captivi în toate națiunile, iar Ierusalimul va fi călcat în picioare de națiuni până se vor împlini timpurile fixate ale națiunilor. (Luca 21:24)

Ei cred că ‘călcarea în picioare’ va înceta atunci când Isus se va întoarce. Tot ceea ce lipsește este un punct de plecare pentru a efectua calculul. Miller a ajuns la concluzia că timpurile neamurilor sau „timpurile fixate ale națiunilor” au început atunci când regele Manase a fost capturat de asirieni în 677 î.e.n. Numărarea de la acel an este ceea ce i-a dat lui Miller predicția eșuată din 1843.

Cum a ajuns predicția lui Miller în mâinile Martorilor lui Iehova? Pentru a afla răspunsul, ne întoarcem la un alt predicator adventist⁹⁴, Nelson Barbour. Barbour a crezut în aplicarea antitipică a lui Miller a capitolului 4 din Daniel. Avea nevoie doar de un an de început mai bun pentru a o executa.

Barbour a folosit anul 606 î.e.n., anul în care credea că Israel a fost dus în exil de către regele Babilonului. Acest lucru l-a condus la anul 1914⁹⁵, un an care, în opinia sa, va marca începutul marelui necaz.⁹⁶

Barbour credea că prezența lui Cristos va preceda cu patruzeci de ani necazul cel mare; astfel, prezența sa urma să aibă loc în 1874. Când Cristos nu s-a manifestat în ceruri în 1874, Barbour ar fi putut pur și simplu să recunoască faptul că a făcut o greșeală, dar, din punct de vedere istoric, profeților falși le este aproape imposibil să recunoască atunci când greșesc, preferând să-și reformuleze minciunile pentru a-și ascunde eșecurile. Astfel, Barbour și-a redefinit profeția făcând din prezența lui Cristos una invizibilă. O prezență invizibilă în anul 1874.

Nu-i așa că vă sună cunoscut?

Acest lucru i-a permis, de asemenea, să continue să-și susțină predicția că 1914 va marca începutul marelui necaz.

În 1876, Barbour l-a întâlnit pe Charles Taze Russell și i-a împărtășit această cronologie. Russell a fost atât de convins de ea încât și-a vândut partea sa din afacerea magazinului de îmbrăcăminte a tatălui său și a început campania de predicare și publicare. Russell și, după el, J. F. Rutherford, au continuat să predea această doctrină adventistă, susținând că prezența invizibilă a lui Cristos a avut loc în 1874. Abia în 1934, Societatea Watch Tower a schimbat data presupusei prezențe invizibile a lui Cristos, mutând-o din 1874 în 1914.97 Este demn de remarcat faptul că Organizația a continuat să învețe că 1914 a fost, de asemenea, începutul marelui necaz chiar până în 1969, când a apărut o nouă lumină care susținea că necazul cel mare urmează să vină.⁹⁸

Implicații discutabile

Publicațiile Societății Watchtower Bible & Tract Society, în mod special, nu au fost deloc directe în legătură cu toate aceste schimbări. Ele continuă să învețe că Martorii lui Iehova au înțeles întotdeauna aceste evenimente profetice de origine adventistă, așa cum o fac și astăzi. De exemplu:

Un eveniment deosebit de important a fost întronarea lui Isus în cer, care a marcat începutul prezenţei sale ca persoană învestită cu putere regală. Profeţiile biblice arată că acest eveniment a avut loc în anul 1914 (Daniel 4:13–17). De asemenea, anticiparea lui le-a determinat pe unele persoane religioase din timpurile moderne să aştepte acest eveniment. Starea de aşteptare a fost evidentă şi în rândul Studenţilor în Biblie sinceri, care în 1879 au început să publice această revistă sub numele de Zion’s Watch Tower and Herald of Christ’s Presence (Turnul de veghere al Sionului şi Mesagerul prezenţei lui Cristos).⁹⁹

Observați cum, în fiecare propoziție, scriitorul Turnului de veghe transmite cu acuratețe doctrina JW, dar, atunci când sunt citite împreună, ele îl determină pe cititor să creadă falsul că Turnul de veghe a susținut întotdeauna 1914 ca fiind începutul prezenței lui Cristos, când, de fapt, a învățat că 1874 a fost anul și a continuat să facă acest lucru timp de aproximativ două decenii după 1914.100 Urmați logica lor: ei scriu că 1914 a fost începutul prezenței lui Cristos, apoi susțin că acesta a fost un eveniment la care se așteptau oamenii religioși din timpurile moderne, iar apoi susțin că studenții Bibliei erau de asemenea în așteptare în 1879, ceea ce îl determină pe cititor să presupună în mod greșit că ei se așteptau la o prezență în 1914, când de fapt ei se așteptau la Armaghedon în 1914.

Oricine, fără cunoștințe prealabile, care ar citi acest paragraf ar concluziona firesc că în 1879, Studenții în Biblie credeau că prezența lui Cristos va începe în 1914, dar nu era așa.

Scriitorul se bazează pe ignoranța cititorilor săi cu privire la istoria Watch Tower, presupunând cu acuratețe că aceștia vor gândi falsitatea pe care dorește să o perpetueze. Acesta este unul dintre motivele pentru care Organizația îi descurajează cu tărie pe Martori să examineze publicațiile din trecut și pentru care, cu ani în urmă, aceasta a transmis o directivă prin care se cerea corpurilor de bătrâni din întreaga lume să înlăture toate publicațiile anterioare anului 1950 din bibliotecile Sălii Regatului.

Faptul că articolul este redactat cu atâta grijă, astfel încât să evite să mintă, dar să dea totuși o impresie falsă, arată că autorul știa exact ce face.

Cu toate acestea, nu este întotdeauna posibil ca ei să evite să mintă, după cum demonstrează următorul citat:

Russell și asociații săi au înțeles repede că prezența lui Cristos va fi invizibilă. Ei s-au disociat de alte grupuri și, în 1879, au început să publice hrană spirituală în Zion’s Watch Tower și Herald of Christ’s Presence. Încă din primul său an de apariție, această revistă a indicat, după o socoteală scripturală sănătoasă, data de 1914 ca fiind o dată epocală în cronologia biblică. Așadar, când prezența invizibilă a lui Cristos a început în 1914, fericiți au fost acești creștini că au fost găsiți veghind!¹⁰¹

Acesta este un citat foarte revelator pentru că începe cu o minciună. În 1879, „Russell și asociații săi” nu au înțeles rapid că prezența lui Cristos în 1914 va fi invizibilă. Cum ar fi putut, când ei credeau deja într-o prezență invizibilă începând din 1874, cu cinci ani mai devreme? Și la ce „socoteală scripturală sănătoasă” se referă scriitorul care a arătat înainte de 1914, când Russell și asociații folosiseră deja „socoteala scripturală sănătoasă” pentru a se stabili pe 1874 ca dată a prezenței Sale? Și de ce anume erau ei „fericiți” că au fost găsiți veghind, când ei nu vegheau la o prezență în 1914, ci la un început al marelui necaz în 1914?

Ce dezvăluie necinstea Societății Watch Tower?

Faptul că aceste referințe din publicații demonstrează o lipsă de sinceritate și onestitate în ceea ce privește adevărata natură a învățăturilor istorice ale Societății Watch Tower nu ar trebui să fie neglijat ca fiind lipsit de importanță. Propriile lor cuvinte îi condamnă ca fiind ipocriți, așa cum arată acest articol din 1982 al Turnului de veghe:

Un alt lucru care identifică Biblia ca provenind de la Dumnezeu este sinceritatea scriitorilor săi. De ce? În primul rând, este contrar naturii umane decăzute să-și recunoască greșelile, mai ales în scris. În acest sens, Biblia se distinge de alte cărți antice. Dar, mai mult decât atât, sinceritatea scriitorilor săi ne asigură de onestitatea lor generală. Să-și dezvăluie slăbiciunile și apoi să facă afirmații false despre alte lucruri, oare? Dacă aveau de gând să falsifice ceva, nu ar fi fost vorba de informații nefavorabile despre ei înșiși? Așadar, sinceritatea scriitorilor Bibliei adaugă greutate la afirmația lor că Dumnezeu i-a călăuzit în ceea ce au scris. – 2 Timotei 3:16.102

Dacă vă considerați un gânditor critic, atunci sunteți obligat să vă întrebați de ce Organizația ar induce în eroare milioane de Martori, făcându-i să creadă că primii studenți ai Bibliei au știut că 1914 va fi anul întronării lui Cristos și începutul ultimelor zile, când, de fapt, ei nu știau deloc acest lucru! Ceea ce „știau”, pe baza lucrărilor publicate de Russell, era că Ultimele Zile au început în 1799¹⁰³ , iar prezența lui Isus a început în 1874.104 Aveau să treacă două decenii după 1914 când, în retrospectivă, Martorii lui Iehova aveau să fie în sfârșit informați de conducerea lor că Ultimele Zile și prezența lui Cristos au început în 1914.

Dacă „sinceritatea scriitorilor [biblici] ne asigură de onestitatea lor generală”, atunci de ce ne asigură lipsa de sinceritate a scriitorilor Turnului de veghe?

Împlinirea antitipică din 1914: o fundație construită pe nisip

Pentru ca doctrina despre 1914 să funcționeze, trebuie să acceptăm conceptul unei aplicații antitipice. Ce înseamnă acest lucru? Să începem prin a înțelege ce este un antitip.

Antitip, substantiv. Persoană sau lucru care este prefigurat sau reprezentat de un tip sau de un simbol, în special un personaj sau un eveniment din Noul Testament prefigurat în Vechiul Testament, un tip opus.¹⁰⁵

Potrivit Organizației, tipul în acest caz este visul lui Nebucadnețar cu privire la copacul cel mare înregistrat în Daniel capitolul 4. Împlinirea sa primară (tipică) a fost nebunia regelui care a persistat timp de șapte timpuri, după care și-a recăpătat sănătatea mintală și a fost repus pe tron. Adesea, publicațiile se referă la o împlinire primară sau tipică drept o împlinire minoră.

Corpul de guvernare nu acceptă că aceasta este o profeție de sine stătătoare, cu o singură împlinire, chiar dacă nu există nimic în capitolul al patrulea al cărții lui Daniel care să sugereze vreo aplicare dincolo de zilele sale. În ciuda acestei lipse de dovezi, Martorii sunt învățați că există într-adevăr o împlinire secundară (antitipică) – o împlinire majoră – în care regele Babilonului reprezintă Regatul lui Dumnezeu asupra Israelului; îndepărtarea sa ca rege din cauza nebuniei sale caracterizează îndepărtarea conducerii lui Dumnezeu asupra Israelului, atunci când linia regilor care descindeau de la regele David a fost întreruptă în 607 î.e.n.¹⁰⁶ și revenirea sa la sănătate mintală și reinstaurarea sa ca rege al Babilonului corespunde prezenței lui Isus ca rege mesianic în 1914. În cele din urmă, ei cred că momentul precis al acelei întronări invizibile poate fi calculat acceptând că cele șapte timpuri literale ale nebuniei lui Nebucadnețar reprezintă șapte timpuri profetice care echivalează cu 2.520 de ani calendaristici.¹⁰⁷

Merită să repetăm că întreaga premisă a doctrinei JW a prezenței invizibile a lui Cristos în 1914 depinde de credința că există o împlinire antitipică sau secundară a acestei profeții, chiar dacă nu există nimic în capitolul 4 din Daniel care să aplice această profeție în mod antitipic.

De ce este atât de important pentru Martorii lui Iehova să existe o împlinire antitipică sau secundară a capitolului 4 din Daniel? Este important – de fapt, vital – pentru că vestea bună pe care o predică Martorii și autoritatea pe care și-o asumă Corpul de guvernare asupra lor se bazează toate pe faptul că 1914 este începutul prezenței lui Cristos.

Având în vedere importanța doctrinei din 1914 și faptul că aceasta depinde de o aplicație antitipică care nu se aplică și nici nu se găsește în Scriptură, este remarcabil faptul că Corpul de guvernare a abandonat antitipurile așa cum a făcut-o în 2014 – o evoluție uimitoare pe care nimeni nu pare să o fi observat.

Gata cu antitipurile!

În cadrul unei cuvântări susținute la reuniunea anuală din 2014 de către David Splane, membru al Corpului de guvernare, audiența a fost informată despre o nouă înțelegere în ceea ce privește utilizarea antitipurilor:

Cine va decide dacă o persoană sau un eveniment este un tip, dacă Cuvântul lui Dumnezeu nu spune nimic despre asta? Cine este calificat să facă acest lucru? Răspunsul nostru? Nu putem face mai bine decât să-l cităm pe iubitul nostru frate Albert Schroeder, care a spus: „Trebuie să fim foarte atenți atunci când aplicăm relatări din Scripturile ebraice ca modele sau tipuri profetice, dacă aceste relatări nu sunt aplicate în Scripturile însele.” Nu a fost aceasta o afirmație frumoasă? Suntem de acord cu ea.

În ultima vreme, tendința publicațiilor noastre a fost de a căuta aplicarea practică a evenimentelor și nu tipurile în care Scripturile însele nu le identifică în mod clar ca atare. Pur și simplu nu putem merge dincolo de ceea ce este scris.¹⁰⁸

Sunt sigur că sunteți de acord că este un lucru foarte grav „să treci dincolo de ceea ce este scris” în Cuvântul lui Dumnezeu. Totuși, continuând să promoveze aplicarea antitipică a visului lui Nebucadnețar, tocmai asta face Corpul de guvernare.

O lectură atentă a capitolului al patrulea din Daniel va arăta că nici un model profetic și nici o împlinire antitipică nu este, ca să folosim cuvintele lui David Splane, „aplicată în Scripturile înseși”. Orice astfel de aplicare poate fi găsită doar în publicațiile Societății Watchtower Bible & Tract Society. Astfel – folosind din nou propriile cuvinte ale lui Splane – a face o astfel de aplicare înseamnă „a merge dincolo de ceea ce este scris”.¹⁰⁹

Pe baza noii lor lumini, și nu din alt motiv, Corpul de guvernare ar fi trebuit să renunțe în 2014 la întreaga doctrină despre 1914. De ce nu au făcut-o? Pentru că dacă ar fi făcut acest lucru ar fi sfâșiat însăși structura teologiei JW.org! Păstrarea teologiei lor este în mod evident mai importantă pentru ei decât susținerea adevărului biblic sau de a oferi turmei o teologie care nu se contrazice pe sine.

După cum am afirmat mai devreme în acest capitol, ei presupun că au fost autorizați de Isus în 1919 ca sclavul său fidel și prevăzător și numiți peste toate bunurile sale. Prin urmare, să recunoască faptul că s-au înșelat în legătură cu anul 1914 ar elimina orice bază pentru acea așa-zisă numire din 1919, lipsindu-i de toată autoritatea divină pe care pretind că o dețin asupra turmei lui Dumnezeu.

Rezultă că, din moment ce întreaga doctrină despre 1914 se bazează pe o împlinire antitipică sau secundară a lui Daniel 4, ei trebuie să găsească o bază în Scriptură pentru a susține aplicarea ei; altfel, ei , după cum ei înșiși recunosc, ‘merg dincolo de ceea ce este scris’.

Să examinăm modul în care încearcă să facă acest lucru, astfel încât să putem determina dacă afirmația lor este valabilă sau este, de fapt, doar o încercare disperată de a-și păstra puterea.

Scormonind după dovezi

Primele mele amintiri despre doctrina prezenței invizibile a lui Cristos în 1914 datează din timpul aranjamentului studiul de carte, când studiam cartea „Babilonul cel Mare a căzut!” Regatul lui Dumnezeu guvernează! (1963). Eram un tânăr adolescent și, pentru mintea mea tânără, părea o carte foarte erudită și bine documentată. Nu aveam încă abilitatea de a vedea defectele din raționamentul autorilor- defecte care au precedat cartea cu mulți ani. Dați-mi voie să vă dau un exemplu care datează de la un Turn de veghe din 1952, care încearcă să creeze o împlinire antitipică din capitolul 4 din Daniel:

În mod clar, aceasta reprezintă suspendarea funcției de conducere cerească dreaptă prin care Dumnezeu își va exercita din nou suveranitatea asupra pământului. Aceasta va fi ținută suspendată până când va veni Cel care își va dovedi dreptul la aceasta. Visul arată că Cel Preaînalt va da acest drept de împărăție „celui mai umil dintre oameni” sau unui fiu al omului. Dan. 4:17.110

Figura 9. „Babilonul cel Mare a căzut!” Regatul lui Dumnezeu guvernează!

Observați afirmația flagrantă că Daniel 4:17 „în mod clar… reprezintă suspendarea funcției de conducere cerească dreaptă prin care Dumnezeu își va exercita din nou suveranitatea asupra pământului”. În mod clar este unul dintre acele cuvinte de ordine ale JW la care trebuie să fim atenți. Altele sunt: „evident”, „cu siguranță” și „fără îndoială”. Acestea sunt adesea folosite pentru a introduce un fragment de interpretare speculativă, ca și cum ar fi un adevăr de la sine înțeles. Ceea ce spune de fapt Daniel 4:17 este:

Lucrul acesta este proclamat de străjeri și hotărârea este anunțată de cei sfinți [„Aceasta este prin hotărârea veghetorilor [îngerilor], iar cererea este prin cuvântul sfinților”- NW 1984, engl.], ca să știe cei vii că Cel Preaînalt stăpânește peste regatul oamenilor, că îl dă cui vrea și că îl pune peste el pe cel mai umil dintre oameni. (Daniel 4:17)

Ceea ce putem vedea aici este că existau îngeri însărcinați să vegheze asupra lui Israel, iar aceștia îl chemau pe Dumnezeu să facă ceva în legătură cu aroganța regelui care se lăuda și se înălța datorită cuceririi poporului lui Iehova. Regele și, prin extensie, poporul babilonian („cei vii”) trebuia să primească o lecție. Nu există nimic aici care să lege acest vis profetic de instaurarea Împărăției mesianice. Organizația încearcă să facă cărămizi fără paie.

Daniel 4:17 se încheie spunând că Iehova poate pune ca rege pe oricine dorește, chiar și pe cel mai umil dintre oameni. Cuvântul ebraic redat prin „oameni” în Daniel 4:17 este enash care, potrivit Concordanței Strong, înseamnă pur și simplu „om, omenire”. Nu înseamnă „un fiu al omului”, așa cum sugerează citatul din Turnul de veghe – o referire evidentă la Isus Cristos. Aceasta este o încercare flagrantă și nescripturală de a crea o legătură acolo unde nu există niciuna între restaurarea lui Nebucadnețar pe tron și întronarea lui Isus – o legătură necesară pentru a stabili antitipul lor profetic.

Acest lucru este complet incompatibil cu conținutul capitolului 4 din Daniel. Cum pot ei să afirme, așa cum o fac în citatul din Turnul de veghe de mai sus, că Daniel 4:17 „în mod clar… reprezintă suspendarea funcției de conducere cerească dreaptă”, când Daniel capitolul 4 afirmă că această conducere nu a încetat niciodată și nu poate fi suspendată vreodată? Cartea Daniel afirmă acest lucru nu o dată, nu de două ori, ci de trei ori.

Mai întâi, Daniel îi spune regelui:

Șapte timpuri vor trece peste tine, până vei recunoaște [„vei ști” NW 1984 engl.] că Cel Preaînalt stăpânește peste regatul oamenilor și că îl dă cui vrea. (Daniel 4:25)

Atunci o voce din cer îi spune regelui:

… vor trece șapte timpuri peste tine, până vei recunoaște că Cel Preaînalt stăpânește peste regatul oamenilor și că îl dă cui vrea. (Daniel 4:32)

Apoi, în cele din urmă, Regele însuși este inspirat să proclame poporului său:

La sfârșitul acelor zile, eu, Nebucadnețar, mi-am ridicat ochii spre ceruri și mi-a venit mintea la loc. L-am binecuvântat pe Cel Preaînalt și l-am lăudat și l-am glorificat pe Cel ce trăiește veșnic, fiindcă stăpânirea sa este o stăpânire veșnică și regatul său este din generație în generație. Toți locuitorii pământului sunt socotiți ca un nimic și el face după voința sa cu armata cerurilor și cu locuitorii pământului. …

Acum, eu, Nebucadnețar, îl laud, îl înalț și îl glorific pe Regele cerurilor, pentru că toate lucrările sale sunt adevăr și căile sale sunt dreptate și pentru că el poate să-i umilească pe cei ce umblă cu mândrie. (Daniel 4:34, 35, 37)

La cinese referă Daniel 4:17 prin afirmația: „pune peste el chiar și pe cel mai umil dintre oameni” este Nebucadnețar însuși. Iată-l pe cel mai puternic om din lumea antică, care a devenit brusc un sălbatic nebun, care mânca iarbă ca un animal. De ce nu i-a furat nimeni tronul în timpul celor șapte timpuri de nebunie provocată de divinitate? Nu au făcut-o pentru că Dumnezeu nu a permis acest lucru. Au existat locțiitori pe tron, dar acesta a fost păstrat pentru el, pentru că așa a fost voia lui Dumnezeu. Iehova avea ceva de spus și a făcut-o cu atâta tărie încât declarația regelui care îl lăuda pe „Cel Preaînalt” a fost trimisă până la cel mai îndepărtat avanpost al imperiului babilonian. Regele a fost determinat să facă acest lucru pentru ca toți să știe că „stăpânirea sa [lui Iehova] este o stăpânire veșnică și regatul său este din generație în generație.”¹¹¹

Publicațiile ar putea încerca să ocolească acest lucru susținând că nu conducerea universală a lui Dumnezeu a fost suspendată timp de 2.520 de ani, ci doar domnia Sa asupra lui Israel. Dar cum se poate așa ceva având în vedere cuvintele „regatul său este din generație în generație”? La ale cui generații se face referire aici? Aceasta este o referire evidentă la conducerea lui Dumnezeu asupra lui Israel, generații de oameni.

În lumina acestor cuvinte puternice, este destul de remarcabil și mai mult decât puțin prezumțios – chiar blasfemator – să sugerezi că Dumnezeu și-a pierdut împărăția și domnia timp de 2.520 de ani înainte de a o recupera în mod invizibil în 1914, prin întronarea lui Isus Cristos în acel an.

Cuvintele lui Isus dovedesc că o prezență a sa în 1914 nu poate fi adevărată

Când am început să cercetez învățătura despre 1914, am început să discut cu un prieten, un bătrân JW, care credea că doctrina este greșită. Așa că am adoptat poziția opusă, încercând să demonstrez validitatea ei.

El a început discuția noastră cerându-mi să explic cum ar putea fi adevărată învățătura despre 1914, în lumina celor consemnate în Fapte 1:6, 7?

După ce s-au adunat, l-au întrebat: „Doamne, în acest timp vei restabili regatul lui Israel?“ 7 El le-a răspuns: „Nu este treaba voastră să cunoașteți timpurile sau perioadele pe care Tatăl le-a pus sub autoritatea sa”. (Faptele 1:6, 7)

Dacă apostolii aleși de Isus nu puteau cunoaște timpurile și perioadele referitoare la întronarea lui Isus, cum ar putea Martorii lui Iehova să știe acest lucru până la punctul de a prezice anul și luna: octombrie 1914?

Poziția oficială a Societății Watch Tower este că Isus a restabilit împărăția spirituală a lui Israel atunci când s-a așezat pe tronul lui David în ceruri, în 1914. Insight on the Scriptures explică acest lucru:

Într-o profeție similară, referirile la David ca fiind regele acestui popor purificat și „unicul păstor” și „căpetenie pentru o perioadă de timp nedeterminată” indică în mod clar o împlinire mai mare asupra națiunii Israelului spiritual, adunarea creștină, sub moștenitorul uns al tronului lui David, Isus Cristos.¹¹²

Așadar, prezența lui Cristos și faptul că a fost așezat pe tronul lui David pentru a domni peste Israelul spiritual sunt unul și același lucru, potrivit Organizației.¹¹³ Și ucenicii au gândit astfel la început. Apostolii lui Isus nu aveau încă Spiritul Sfânt care să-i conducă spre o înțelegere corectă a ceea ce ar însemna pentru Cristos să restaureze împărăția lui Israel. Probabil că împărtășeau credința comună a evreilor din acea vreme că, atunci când Mesia va veni, va readuce națiunea la statutul ei anterior, luându-și locul pe tronul regelui David și făcând ca națiunile păgâne să fie supuse Israelului.

Ceea ce ucenicii aveau să realizeze în cele din urmă era că Regatul sub Cristos era mult mai mult decât își imaginau. Isus va sta într-adevăr pe tronul lui David în sens spiritual, iar Israelul spiritual – congregația creștină – va înlocui națiunea literală a lui Israel, iar întreaga omenire va fi binecuvântată drept urmare.¹¹⁴ Cu toate acestea, „când” vor fi toate acestea era mister.

După cum arată Faptele 1:6, când Isus era pe cale să se înalțe la cer, ucenicii săi au crezut că va readuce împărăția pământească a lui Israel la ceea ce ei credeau că este locul ei de drept. El le-a spus fără echivoc că acel „când” sau împlinirea profeției de restaurare era de competența exclusivă a Tatălui Său.

Puteți vedea problema pe care Fapte 1:7 o creează pentru doctrina Watchtower cu privire la prezența regală a lui Cristos din 1914? Deși Isus le-a spus ucenicilor Săi că nu pot cunoaște timpurile sau perioadele referitoare la prezența Sa, Martorii lui Iehova sunt învățați că o pot cunoaște. Ei au o formulă ingenioasă pentru a calcula momentele sau perioadele exacte referitoare la prezența lui Cristos. Această formulă, cred ei, a fost codificată într-o profeție din Daniel, ceea ce înseamnă că exista de peste șase secole înainte ca ucenicii să-și pună întrebarea.

De ce nu le-ar fi spus Isus să se uite la profeția lui Daniel pentru a afla răspunsul la întrebarea lor? Ar fi fost o joacă de copii pentru ei să consulte registrele templului și să facă un calcul care le-ar fi spus anul și chiar luna în care se va întoarce pentru a se așeza pe tronul lui David.¹¹⁵

De ce ar ascunde Isus în mod intenționat acest adevăr de apostolii săi aleși? Într-adevăr, nu ar însemna o minciună dacă le-ar fi spus că ‘nu este treaba lor să știe’ astfel de lucruri, având în vedere că formula era deja în posesia lor, clar explicată în cartea lui Daniel? Isus chiar îl menționează pe Daniel în Matei 24:15 în contextul profeției ultimelor zile, spunându-le ucenicilor Săi să citească profeția și să-și folosească discernământul. Așadar, dacă nu li s-a permis să înțeleagă timpurile și perioadele referitoare la revenirea Sa pentru a conduce Regatul lui Israel – Israelul spiritual, după cum se pare – cum se face că Martorilor lui Iehova nu li se refuză și lor această cunoaștere? Cum au putut oameni precum predicatorul baptist William Miller, pastorul adventist Nelson Barbour și C. T. Russell să primească cunoștințe care le-au fost refuzate scriitorilor inspirați ai Bibliei?

Încercări eșuate de a explica Faptele 1:7

Evident, Organizația nu poate nega faptul că creștinilor din primul secol le era interzis să cunoască timpurile și perioadele prezenței Domnului, deoarece acest lucru este clar afirmat în Scriptură. Pe de altă parte, Corpul de guvernare pretinde că știe acele timpuri și perioade până la lună: octombrie 1914. Ce justificare pot oferi ei pentru a explica această contradicție?

Ei încearcă să facă acest lucru prin aplicarea greșită a încă unui verset biblic din cartea Daniel:

Iar tu, Daniel, ține ascunse aceste cuvinte și sigilează cartea până la timpul sfârșitului. Mulți vor umbla încoace și încolo și adevărata cunoștință va crește [va deveni abundentă, NW 1984 engl.] (Daniel 12:4)

Corpul de guvernare a susținut că „timpul sfârșitului” la care se face referire aici se aplică în zilele noastre.¹¹⁶ Acest lucru le-a permis să afirme că cunoștințele care au fost ascunse apostolilor aleși de Isus au fost dezvăluite lui C. T. Russell și asociaților săi.¹¹⁷

Există o problemă cu această linie de raționament. Atunci când Isus le-a dezvăluit adevărul apostolilor Săi, aceștia nu au greșit niciodată. Nu exista o lumină nouă în primul secol. Cu toate acestea, până în prezent, toți bărbații care au legătură cu doctrina despre 1914, de la Miller, trecând prin Barbour, apoi Russell, Rutherford, Nathan Knorr, Fred Franz și terminând cu actualul Corp de guvernare, au emis revizuire după revizuire a interpretărilor lor doctrinare.

Nu este Isus capabil să comunice adevărata cunoaștere cu exactitate și din belșug, dintr-o dată? Isus nu este un comunicator neîndemânatic, incapabil să facă lucrurile bine de prima dată, nu-i așa?

După cum se arată în capitolul 2 al acestei cărți, întregul capitol 12 din Daniel s-a împlinit în primul secol. Timpul sfârșitului menționat la Daniel 12:4 se referă la sfârșitul sistemului iudaic de lucruri, nu la zilele noastre moderne.¹¹⁸ Așadar, premisa pentru soluționarea de către Organizație a Faptelor 1:7 nu este valabilă. Ea nu a fost menită să se aplice la secolele 19 și 20 , ci doar la primul secol.

Desigur, există o problemă și mai mare cu care se confruntă Martorii lui Iehova atunci când pretind că au știut dinainte când va reveni Cristos: Aceasta contrazice afirmația clară a lui Isus că nimeni nu putea ști, nici măcar el însuși:

Iar ziua și ora aceea nimeni nu le știe, nici îngerii din ceruri, nici Fiul, ci numai Tatăl. (Matei 24:36)

Corpul de guvernare își subminează propria învățătură!

Cu toate acestea, putem lăsa deoparte toate raționamentele de mai sus. Nu avem nevoie de el pentru a dovedi că Corpul de guvernare greșește atunci când susține că cunoștințele speciale din Daniel 12:4 se aplică doar Martorilor lui Iehova. Într-o mișcare cu adevărat nefericită, ei au făcut această treabă pentru noi.

În cadrul întrunirii anuale din 2021 a Watch Tower Bible & Tract Society, Geoffrey Jackson, membru al Corpului de guvernare, s-a angajat să explice publicului său o nouă lumină.¹¹⁹

Toate acestea ne ajută, de asemenea, să înțelegem o profeție uimitoare din cartea lui Daniel. Să ne întoarcem acolo. Este vorba de Daniel 12, versetele de la unu la trei. Acolo se spune: „În timpul acela, Mihail, [care este Isus Cristos] se va ridica [adică la Armaghedon], marele prinț care stă [din 1914] în picioare în numele poporului tău. Și va avea loc un timp de strâmtorare [adică necazul cel mare] cum nu a mai avut loc de când a existat o națiune până în acel moment. Și în cursul acelui timp poporul tău va scăpa, toți cei care vor fi găsiți scriși în carte [și aceasta se referă la marea mulțime]”.¹²⁰ (Comentariile lui Jackson sunt între paranteze pătrate.)

Așadar, versetele 1 – 3 din Daniel 12 nu se aplică acum nici în zilele lui Russell, nici în zilele noastre, ci la Armaghedon și în Lumea Nouă!? Jackson continuă apoi să explice versetul 2, care spune: „ Și mulți dintre cei ce dorm în țărâna pământului se vor trezi, unii pentru viață pe timp indefinit, iar alții pentru batjocură și pentru dispreț pe timp indefinit.” Geoffrey explică apoi:

Așadar, dacă ne uităm la Daniel capitolul 12 și la versetul doi, se pare că este potrivit să ne adaptăm înțelegerea acestui verset. Observați că acolo se vorbește despre oameni care se trezesc sub forma unei învieri, iar acest lucru se întâmplă după ceea ce este menționat în versetul unu, după ce marea mulțime supraviețuiește marelui necaz. Așadar, este evident că aici se vorbește despre o înviere literală a celor drepți și a celor nedrepți.¹²¹

Învierea la care se referă Jackson este învățătura JW conform căreia atât oamenii drepți, cât și cei nedrepți vor fi înviați pe pământ în timpul domniei de o mie de ani a lui Cristos. El trece apoi la explicarea lui Daniel 12:3.

Acum, să citim în sfârșit versetul trei: „Cei ce au perspicacitate vor străluci cum strălucește întinderea cerului, iar cei ce îi aduc pe mulți la dreptate, ca stelele, pe timp indefinit, da, pentru totdeauna.” Aici se vorbește despre lucrarea masivă de educație care va fi făcută în Lumea Nouă. Cei unși glorificați vor lumina strălucitor, deoarece au lucrat îndeaproape cu Isus pentru a dirija lucrarea de educație care îi va aduce pe cei mulți la neprihănire.¹²²

Geoffrey a luat o profeție pe care ei o aplicau la Ultimele Zile – chiar înainte de Ultimele Zile pentru a include timpul lui Russell – și a reaplicat totul la o împlinire viitoare după Armaghedon! Vedeți cum acest lucru subminează doctrina lor din 1914?

Din nou, pentru ca Organizația să fi prezis despre 1914 cu ani în avans, așa cum pretind ei, ar fi avut nevoie de o derogare de la porunca din Fapte 1:7, care le interzice ucenicilor să cunoască „timpurile și perioadele pe care Tatăl le-a pus sub jurisdicția Sa”. Amintiți-vă că ei îl întrebaseră în mod specific pe Isus când va restabili Regatul lui Israel – o referire clară la prezența Sa regală despre care Martorii susțin că a avut loc în 1914. Corpul de guvernare a susținut că Daniel 12:4 le acorda această scutire. Ei susțineau că, în Zilele din urmă, „mulți vor umbla încoace și încolo și adevărata cunoștință va crește [va deveni abundentă, NW 1984 engl.]”, ceea ce înseamnă că cunoștințele ascunse celor 12 apostoli au fost dezvăluite slujitorilor moderni ai lui Iehova prin intermediul publicațiilor Societății Watch Tower.

Dar Daniel 12:4 începe prin a spune: „Iar tu, Daniel, ține în taină cuvintele și pecetluiește cartea, până la vremea sfârșitului.” Acum, conform noii lumini a lui Geoffrey, timpul sfârșitului este Armaghedon și Daniel 12:1-3 se aplică toate de la Armaghedon încolo, în Lumea Nouă, și nu mai mult la Zilele de pe urmă.

Încă o dată, Corpul de guvernare a dat jos picioarele de sub propria doctrină de bază a prezenței invizibile a lui Cristos din 1914.

În primul rând, ei ne spun că nu vor mai folosi antitipurile decât dacă sunt aplicate în mod explicit în Scriptură. Din moment ce nu există o aplicare antitipică explicită a visului lui Nebucadnețar, acest lucru omoară așa-numita lor împlinire secundară.

În al doilea rând, ei susțin că Daniel 12 se aplică începând cu Armaghedonul și că adevărata cunoaștere care devine abundentă s-ar potrivi cu lucrarea de educație globală din Lumea Nouă în care ei cred că Martorii se vor implica.

(Nu există niciun sprijin în Scriptură pentru speculația lor că Martorii vor fi implicați într-o lucrare de educație globală. Ei inventează lucruri pentru a gâdila urechile turmei lor. Pavel a prezis acest lucru în 2 Timotei 4:3, 4, care sună astfel „Căci va fi un timp când nu vor suporta învățătura sănătoasă, ci, potrivit dorințelor lor, își vor strânge învățători care să le gâdile urechile și își vor întoarce urechea de la adevăr, îndreptându-se spre istorisiri neadevărate.”)

Din moment ce ei aplică acum Daniel 12 în viitor, nu au nici un temei pentru a pretinde că porunca din Faptele 1:7 nu este încă în vigoare. Putem spune cu încredere că ‘nu este treaba [Martorilor lui Iehova] să cunoască timpurile sau perioadele pe care Tatăl le-a pus sub autoritatea sa”.

În cele din urmă, există o anumită ironie în legătura dintre „timpurile și perioadele” din Fapte 1:7 și „cele șapte timpuri” din Daniel 4:16. Iehova a stabilit începutul și durata celor șapte timpuri care se aplicau lui Nebucadnețar, dar nu ne spune când au început și nici cât au durat. Apoi, Isus, referindu-se tot la timpuri, ne spune că cunoașterea lor aparține lui Iehova, nu nouă. Deci, de ce ne permitem să furăm ceea ce aparține lui Dumnezeu?

Publicațiile Societății Watch Tower se referă adesea la Proverbele 4:18 pentru a justifica ceea ce ei numesc rafinamente și ajustări doctrinare, sau o nouă lumină de la Dumnezeu. Acesta spune: „Dar cărarea celor drepți este ca lumina zorilor a cărei strălucire crește până la miezul zilei.” Cu toate acestea, această bâlbâială teologică este mai degrabă în concordanță cu următorul verset:

Dar calea celor răi este ca un întuneric total. Ei nu au nicio idee de ce se împiedică. (Proverbe 4:19 NLT)

Un scurt comentariu despre Lumina nouă

Ori de câte ori oamenii din Corpul de guvernare își schimbă interpretarea unei doctrine, ei pretind că aceasta este o lumină nouă care le-a fost revelată de Iehova Dumnezeu. În mod notabil, însă, oricine nu este de acord cu înțelegerea curentă [adevărul actual] a Organizației în legătură cu orice subiect din Scriptură va fi acuzat de gândire independentă și chiar de apostazie. Cu toate acestea, atunci când Organizația lansează o ajustare a unui adevăr anterior, numindu-l lumină nouă, rămâne apostazie dacă se rămâne la vechea doctrină. În esență, dacă vrei să fii unul dintre Martorii lui Iehova, trebuie să crezi ceea ce ți se spune să crezi. S-ar putea să fii surprins să afli că fondatorul Societății Watch Tower, Charles Taze Russell, a condamnat chiar conceptul de lumină nouă. El a scris următoarele în 1881:

Dacă am urma un om, fără îndoială că ar fi diferit în cazul nostru; fără îndoială, că o idee umană s-ar contrazice cu alta și ceea ce era lumină acum un an, doi sau șase ani ar fi considerat întuneric acum: Dar la Dumnezeu nu este nici o variație, nici umbră de schimbare, și la fel este și cu adevărul; orice cunoaștere sau lumină care vine de la Dumnezeu trebuie să fie asemenea autorului ei. O nouă viziune a adevărului nu poate niciodată să contrazică un adevăr anterior. „Lumina nouă” nu stinge niciodată „lumina” mai veche, ci se adaugă la ea. Dacă ați lumina o clădire care conține șapte jeturi de gaz, nu ați stinge unul de fiecare dată când ați aprinde altul, ci ați adăuga o lumină la alta, iar acestea ar fi în armonie și astfel ar da o creștere a luminii: La fel se întâmplă și cu lumina adevărului; adevărata creștere se face prin adăugare, nu prin înlocuirea uneia cu alta.¹²³

Are sens ce spune Russell, nu-i așa?

Bineînțeles, Iehova Dumnezeu nu minte niciodată.¹²⁴ Poate că nu ne dezvăluie tot adevărul odată, dar tot ceea ce ne dezvăluie este adevăr. Așadar, orice nouă lumină ar adăuga pur și simplu la adevărul pe care l-a dezvăluit deja. Lumina nouă nu ar înlocui niciodată lumina veche, ci pur și simplu s-ar adăuga la ea, nu-i așa? Dacă Corpul de guvernare acționează cu adevărat ca un canal al lui Dumnezeu, iar Iehova Dumnezeu vorbește cu adevărat turmei Sale prin intermediul lor, atunci orice ar spune ar trebui să fie adevăr, nu-i așa?

Dacă o așa-zisă lumină nouă ar sfârși prin a înlocui o înțelegere anterioară, făcând ca vechea înțelegere să fie falsă, ar însemna că vechea înțelegere nu a venit de la Dumnezeul care nu poate minți. Bineînțeles, există un Dumnezeu care poate minți.¹²⁵

Acum, noi doi putem preda ceva și să descoperim mai târziu că am făcut o greșeală și am vorbit greșit. Dar eu nu mă prezint ca fiind canalul de comunicare al lui Dumnezeu. Așa este? Dar Corpul de guvernare o face! Iar dacă nu ești de acord cu ei, îi vor pune pe bătrânii locali să te acuze de apostazie și să te omoare din punct de vedere social, obligându-ți toată familia și prietenii să te evite și să te trateze ca pe un mort.

Să fie clar. Dacă un bărbat sau o femeie îndrăznește să spună altora că este canalul desemnat de Dumnezeu, atunci își asumă rolul de profet. Nu trebuie să prezici viitorul pentru a fi profet. Cuvântul în limba greacă este prophétés și se referă la „un interpret… al voinței divine”¹²⁶ și este folosit cu privire la cineva care „declară gândul (mesajul) lui Dumnezeu, care uneori prezice viitorul (prezicere) – și, mai frecvent, rostește mesajul Său pentru o anumită situație.”¹²⁷

Nu poți să spui că nu ești inspirat, așa cum susține Corpul de guvernare pentru el însuși, și să pretinzi totuși că ești canalul de comunicare al lui Dumnezeu.¹²⁸ Dacă nu ești inspirat, atunci nu ești canalul lui Dumnezeu. Cu toate acestea, dacă vorbești ca și cum ai pretinde că ești canalul lui Dumnezeu, atunci ești, prin definiție, inspirat. Ceea ce dorește Corpul de guvernare este să păstreze prăjitura, dar să o și mănânce.

Dacă Corpul de guvernare dorește cu adevărat să fie numit canalul lui Dumnezeu pentru a comunica cu turma Sa de pe pământ astăzi, atunci ar fi bine ca noua lor lumină să fie noi revelații de la Dumnezeu care să îmbunătățească lumina actuală, nu să o înlocuiască. Dacă este înlocuită, atunci vechea lumină nu era de la Dumnezeu, până la urmă. A fost rostirea unui profet fals. Dacă vechile învățături sunt înlocuite, atunci cum putem avea încredere că noile învățături nu sunt doar mai multe minciuni? Dacă cineva minte o dată, dacă cineva te înșală o dată, dacă cineva te induce în eroare o dată, de ce ai crede că nu ar putea să o facă din nou? De ce ați crede că nu ar face-o din nou?

Corpul de guvernare încearcă să justifice interpretarea sa despre 1914

De dragul argumentelor și pentru cei care încă nu sunt convinși, să trecem cu vederea toate cele de mai sus. Să presupunem că poate, doar poate, există o împlinire secundară posibilă la cele șapte timpuri ale nebuniei lui Nebucadnețar. Organizația vrea cu siguranță să credem că așa este, iar motivele pe care le prezintă sunt enumerate mai jos, preluate din Perspicacitate din Scripturi:129

Elementul timp este prezent peste tot în cartea lui Daniel.

Cartea arată în mod repetat spre instaurarea Regatului.

Cartea se distinge prin referirile sale la timpul sfârșitului.

Toate aceste trei puncte sunt corecte, dar greșeala în raționamentul lor este premisa lor. Ei presupun că Daniel se referă la ultimele zile ale sistemului nostru actual de lucruri, când, de fapt, el indică în mod repetat ultimele zile ale națiunii evreiești în anul 70 d.Hr.

Să luăm în considerare numeroasele dovezi în acest sens, pe măsură ce analizăm diferitele profeții ale lui Daniel. Vom vedea că cartea Perspicacitate are dreptate când spune că „elementul timp este peste tot în cartea lui Daniel”, dar întotdeauna indică ultimele zile ale națiunii lui Israel din primul secol. Luați în considerare:

Când Isus vorbește despre sfârșitul națiunii lui Israel, le spune ascultătorilor săi să folosească discernământul și să se întoarcă la cartea lui Daniel.

Când veți vedea lucrul dezgustător care cauzează pustiire — despre care a vorbit profetul Daniel — stând într-un loc sfânt (cititorul să-și folosească discernământul). (Matei 24:15)

Acel lucru dezgustător a fost armata romană care a dus națiunea lui Israel la sfârșitul ei. Aceasta a fost o împlinire din primul secol.

Când Petru vorbește mulțimii de la Cincizecime, el face referire la cuvintele lui Ioel pentru a spune mulțimii de evrei din Ierusalim că națiunea a intrat în ultimele sale zile; este clar că nu se referă la secolele 20 și 21.

Dimpotrivă, aceasta este ce s-a spus prin profetul Ioel: «Și în zilele din urmă, spune Dumnezeu, voi turna din spiritul meu peste orice fel de carne, iar fiii și fiicele voastre vor profeți, tinerii voștri vor avea viziuni și bătrânii voștri vor avea vise. Și chiar și peste sclavii mei și peste sclavele mele voi turna din spiritul meu în zilele acelea și ei vor profeți. Voi face minuni sus în cer și semne jos pe pământ: sânge, foc și un nor de fum. Soarele se va preface în întuneric și luna în sânge înainte să sosească ziua cea mare și glorioasă a lui Iehova. (Faptele 2:16-20)

Toate aceste lucruri s-au întâmplat cu națiunea lui Israel. Avem dovezi în acest sens din documentele biblice și din istoria laică. Au existat profeți creștini care au prezis viitorul. Au existat tineri creștini care au avut viziuni și bătrâni creștini care au avut vise profetice. Cuvintele despre „semnele din ceruri” care implică soarele, luna și stelele sunt imagini poetice ebraice care au fost folosite pentru a prezice nenorocirea asupra Babilonului și Egiptului.¹³⁰

Când regele Babilonului a visat o statuie mare, Daniel îi dezvăluie interpretarea și elementul timp.¹³¹ Se aplica oare la zilele noastre? Nu. Observați: Statuia este făcută din aur (Babilon), argint (Medo-Persia), cupru (Grecia) și fier (Roma).

Daniel spune că:

Și, în zilele acestor regi, Dumnezeul cerului va ridica un regat care nu va fi nimicit niciodată. Regatul acesta nu va trece în stăpânirea altui popor. El va zdrobi și va pune capăt tuturor acestor regate și el însuși va dăinui pe timp indefinit. (Daniel 2:44)

Deoarece Roma, și nu Marea Britanie sau Statele Unite, este ultimul rege descris în această viziune, Regatul trebuie să fi fost înființat în timp ce Roma era încă o putere mondială, iar celelalte trei (Babilon, Medo-Persia și Grecia) erau încă în viață. S-a întâmplat așa ceva? Da, așa cum reiese din aceste patru scripturi:

…nici nu se va spune: «Uite-l aici!» sau: «Acolo!» Căci iată că regatul lui Dumnezeu este în mijlocul vostru. (Luca 17:21)

El ne-a eliberat de sub autoritatea întunericului și ne-a mutat în regatul Fiului iubirii sale. (Coloseni 1:13)

Dar el, fiind plin de spirit sfânt, s-a uitat țintă la cer și a văzut gloria lui Dumnezeu și pe Isus stând la dreapta lui Dumnezeu… (Faptele 7:55)

Iată ce i-a zis Iehova Domnului meu: „Stai la dreapta mea până îi voi pune pe dușmanii tăi ca scăunel pentru picioarele tale“. Iehova va trimite din Sion toiagul puterii tale, spunând: „Du-te să stăpânești în mijlocul dușmanilor tăi“. (Psalmul 110:1, 2)

Când Daniel dezvăluie profeția celor 70 de săptămâni,¹³² elementul timp este de asemenea abundent, dar observați că Dumnezeu îi oferă cititorului un interval de timp clar: 70 de săptămâni. Știm cu toții ce este o săptămână și câte zile conține. Iehova oferă, de asemenea, un eveniment care să marcheze începutul numărătorii inverse: Porunca de a reconstrui Ierusalimul. Și, în cele din urmă, ni se spune la ce să ne așteptăm atunci când cele 70 de săptămâni se vor împlini: Sosirea lui Mesia.

Dacă cele șapte timpuri ale lui Nebucadnețar au fost, de asemenea, un mijloc de a calcula întronarea lui Mesia, mai exact prezența sa invizibilă ca rege, atunci nu ar fi urmat Iehova modelul profeției celor 70 de săptămâni? Nu am avea nicio îndoială cu privire la modul de măsurare a duratei celor șapte timpuri. Am fi avut, de asemenea, o indicație clară a evenimentului care ar fi marcat începutul numărătorii inverse și, în cele din urmă, Iehova ne-ar fi spus la ce să ne așteptăm atunci când cele șapte timpuri ar fi fost încheiate. Nu avem nimic din toate acestea în Daniel capitolul 4. De fapt, momentul începerii celor șapte timpuri s-a dovedit a fi o surpriză totală, deoarece nebunia regelui a venit peste el pe neașteptate și fără avertisment.

În ceea ce privește ceea ce reprezintă „un timp”, cuvântul în ebraică, iddan, înseamnă pur și simplu timp, iar sensul său precis este neclar. Cele șapte vremuri ar putea fi cu ușurință șapte anotimpuri, nu șapte ani. Organizația susține că „un timp” reprezintă 360 de zile, folosind Revelația 12:6, 14. Ei se referă la acesta ca la un an profetic, un termen care nu se găsește nicăieri în Scriptură. Dar nu există nimic în Scriptură care să facă legătura între Daniel 4:16 și Revelația 12:6, 14. Cele două pasaje au fost scrise la 700 de ani distanță, în limbi diferite.¹³³ Este pură speculație să le legăm și să presupunem că cele șapte timpuri ale nebuniei lui Nebucadnețar măsoară 2.520 de zile. Și chiar dacă ar fi așa, tot nu există nimic care să susțină ideea că putem aplica acum așa-numita regulă „o zi pentru un an” pentru a efectua un calcul secundar care să ajungă la prezența lui Cristos.

Presupunerile încep să se adune și nici măcar nu am început să zgârii suprafața problemelor cu care ne confruntăm dacă acceptăm interpretările lui Miller, Barbour, Russell, Rutherford și Fred Franz despre 1914 ca fiind anul care marchează prezența invizibilă a lui Cristos.

Figura 10. Un cui de osie.

Să scoatem cuiul de osie doctrinar despre 1914

Un cui de osie este un știft sau o tijă din lemn sau metal care este folosit pentru a ține o roată fixată pe o axă. Dacă se scoate știftul, roata cade și întregul vehicul devine neutilizabil.

Cuiul doctrinar despre 1914 este evenimentul care marchează anul de început. Evident, dacă Organizația nu poate stabili ceva care să marcheze începutul intervalului de 2 520 de ani, nu va avea cum să ajungă la un an final, cum ar fi 1914.

Dacă ar fi să existe vreun indiciu al unui punct de plecare pentru cele șapte timpuri ale nebuniei regelui, ne-am aștepta să-l găsim în profeția din Daniel capitolul 4. Cu toate acestea, nu există nimic acolo. Regele se lăuda cu realizările sale când, brusc și fără avertisment, a fost lovit de o nebunie care a durat șapte timpuri.¹³⁴

Deoarece ceea ce Martorii numesc împlinirea minoră nu a avut niciun eveniment profețit care să marcheze începutul nebuniei regelui, nu există un tip. Prin urmare, nu poate exista niciun antitip – nimic din capitol nu face nici măcar aluzie la ceva care să constituie un eveniment care să marcheze începutul celor 2.520 de ani. Așadar, acum se așteaptă de la noi să ne rupem de principiul unei relații tipic-antitipic. Nu avem niciun tip în Daniel 4 care să marcheze punctul de plecare, deci cum poate exista un antitip care să facă începutul numărătorii noastre inverse de 2.520 de ani?

Ne oferă acest antitip Corpul de guvernare? De fapt, nu, nu. William Miller o face. (Îl mai țineți minte?) Miller¹³⁵ a ales Luca 21:24 pentru acest lucru, iar Corpul de guvernare continuă să susțină concluzia acestui predicator baptist până în ziua de azi:

Vor cădea sub ascuțișul sabiei și vor fi duși captivi în toate națiunile, iar Ierusalimul va fi călcat în picioare de națiuni până se vor împlini timpurile fixate ale națiunilor. (Luca 21:24)

Iată aplicarea acestui verset, conform Perspicacitate din Scripturi.¹³⁶

„Călcarea în picioare” a dinastiei de conducători davidici nu a început odată cu devastarea romană a orașului Ierusalim în anul 70 e.n. A început cu secole mai devreme, odată cu răsturnarea dinastiei babiloniene în 607 î.e.n., când Nebucadnețar a distrus Ierusalimul și l-a luat în captivitate pe regele Zedechia, detronat, iar țara a fost lăsată pustie.

Observați că ei fac o afirmație fără acoperire, susținând că „călcarea în picioare” a dinastiei de conducători davidici în acel regat a început în anul 607 î.e.n. Unde este suportul scriptural pentru aceasta? Nu există niciunul!

Acesta este un exemplu de eroare logică cunoscută sub numele de apel la autoritate. Organizația se așteaptă ca cititorii săi să accepte această interpretare doar pentru că așa spun ei. Nu prea este bine! Vrem să știm unde în Biblie se spune că „timpurile fixate ale națiunilor” au început atunci când babilonienii au distrus Ierusalimul.

Motivul pentru care publicațiile nu oferă niciodată această mică dovadă este că Luca 21:24 conține singura mențiune din întreaga Biblie despre „timpurile fixate ale națiunilor” sau „timpurile neamurilor”! Expresia nu apare nicăieri altundeva. Cât de ciudat este ca o profeție din Daniel care se bazează pe această frază să nu o menționeze.

În loc să urmăm calea greșită a eisegezei și să încercăm să ne impunem propria teologie asupra unui verset biblic, să folosim exegeza și să lăsăm Biblia să vorbească de la sine? Ce ne spune contextul din Luca 21:24?

Expresia în cauză în limba greacă este καιροὶ ἐθνῶν („timpuri ale neamurilor”). Pentru un israelit din acea epocă, lumea era împărțită în două facțiuni: evreii și neamurile. În cazul lui Luca 21:24, neamurile în cauză erau în special legiunile romane care au distrus orașul Ierusalim.

Acum să ne uităm la contextul cuvintelor lui Isus.

Când veți vedea Ierusalimul înconjurat de armate campate, să știți că pustiirea lui s-a apropiat. Atunci cei din Iudeea să fugă la munți, cei din oraș să iasă din el și cei de la țară să nu intre în el, fiindcă acestea sunt zilele în care se va face dreptate, pentru ca toate lucrurile scrise să se împlinească. Vai de femeile însărcinate și de cele care alăptează în zilele acelea! Căci va fi multă suferință în țară și mânie împotriva acestui popor. Vor cădea sub ascuțișul sabiei și vor fi duși captivi în toate națiunile, iar Ierusalimul va fi călcat în picioare de națiuni până se vor împlini timpurile fixate ale națiunilor. (Luca 21:20-24)

În Luca 21:20, Isus spune că Ierusalimul va fi înconjurat de oștiri în tabără. În următorul verset, le spune celor din Iudeea – provincia în care se afla Ierusalimul – să fugă în munți. În versetul 23, el vorbește despre o mare strâmtorare în țară, adică în Iudeea cu Ierusalimul drept capitală. El vorbește despre mânia împotriva „acestui popor”, adică a israeliților care locuiau în Iudeea și Ierusalim. Apoi vorbește despre faptul că vor cădea prin sabie și vor fi duși prizonieri în toate națiunile (versetul 24).

Ar putea cineva care citește acest lucru să sară brusc la concluzia că Isus vorbește metaforic? Că nu se referă la orașul Ierusalim la propriu, la provincia Iudeea la propriu, la țara Israel la propriu și la locuitorii orașului la propriu?

Dacă ați citi această relatare fără tendința de a găsi neapărat sprijin pentru 1914 ca an de început, ați presupune, în mijlocul tuturor acestor cuvinte literale, că Isus trece brusc la metaforă în versetul 24? Că nu vorbește despre cetatea literală, ci despre regatul veșnic a lui Dumnezeu?

Domnul nostru nu este un om care să vorbească neglijent. Dacă Isus, vorbind aici sub inspirație și prezicând evenimente pe care numai El le cunoștea, a vrut să ne dea anul crucial de început pentru o altă profeție, atunci de ce nu a folosit timpul corect al verbului? De ce să ne inducă în eroare folosind timpul viitor? El vorbește despre evenimente care încă nu au avut loc când spune: „și Ierusalimul va fi călcat în picioare de națiuni…”. Dacă călcarea în picioare în cauză ar fi continuat de peste 600 de ani – așa cum susține Corpul de guvernare – expresia corectă și veridică ar fi fost: „și Ierusalimul va continua să fie călcat în picioare de națiuni”.Aceasta ar indica un eveniment trecut care continuă în prezent și în viitor. Dar Isus nu a spus așa ceva!

A „călca” înseamnă „a strivi ceva sub picioare”. Dacă ai ras un oraș de pe fața pământului, așa cum au făcut romanii cu Ierusalimul în anul 70 d.Cr., fără să lase „piatră peste piatră”, împlinind astfel cuvintele lui Isus de la Matei 24;2, atunci cu siguranță ai fi angajat într-o călcare în picioare.

Din moment ce evreii care au supraviețuit distrugerii au fost duși în toate națiunile, și din moment ce națiunea neamului, Roma, a fost folosită pentru a călca în picioare orașul, și din moment ce Isus se referă la oraș și regiune în mod literal, nu ne rămâne decât să concluzionăm că călcarea în picioare a început în anul 70 d.Hr. și s-a încheiat când orașul a fost complet distrus. Nu există absolut niciun motiv scriptural pentru a merge dincolo de ceea ce este scris aici.¹³⁷ Ceea ce face Organizația în acest caz este un caz de manual de eisegeză – de impunere a ideilor lor preconcepute asupra unui verset din Scriptură.

Eliminarea lui Luca 21:24 din ecuația lor este devastatoare pentru învățătura despre 1914. Fără nimic care să marcheze începutul, nu poate exista niciun calcul și, prin urmare, niciun an final. Cuiul de osie a fost scos. Roțile cad. Vehiculul 1914 nu mai poate merge nicăieri.

Doctrina JW despre 1914 este o casă de cărți de joc

Pentru a construi un castel de cărți de joc este nevoie de o mână sigură și de o atingere ușoară, dar se pot realiza structuri destul de complexe dacă aveți abilitatea și dedicarea de a persevera în această sarcină. Cu toate acestea, indiferent cât de impresionant poate părea rezultatul, tot ce este nevoie pentru a prăbuși totul este îndepărtarea unei singure cărți.

Doctrina prezenței invizibile a lui Isus Cristos este un astfel de castel de cărți de joc, iar cărțile care îi alcătuiesc structura precară sunt toate ipoteze doctrinare! Să analizăm acum fiecare dintre aceste ipoteze, ținând cont de faptul că, chiar dacă numai una singură se dovedește a fi falsă, întreaga structură doctrinară se va prăbuși.

Figura 11. Casa de cărți.

Ipoteza 1: Prezența lui Cristos va fi invizibilă

Nu există nimic în Scriptură care să sugereze că prezența lui Cristos va fi invizibilă. De fapt, Isus ne avertizează în mod specific împotriva acestui lucru:

Iată că v-am spus dinainte. Dacă vi se zice: «Iată că este în pustiu!» [departe, în ceruri], să nu ieșiți sau «Iată că este în camerele ascunse!» [ascuns de vedere], să nu credeți. Căci, așa cum iese fulgerul de la răsărit și strălucește până la apus, așa va fi prezența Fiului omului. (Matei 24:25-27)

Publicațiile îi învață pe Martorii lui Iehova că prezența lui Isus este ascunsă de restul lumii și le este dezvăluită doar lor. El este ascuns în încăperile interioare ale cerului. El este departe de ochii lumii, în pustie. Dar acest lucru contrazice metafora pe care Isus ne-o dă despre fulgerele care străbat cerul. Chiar dacă ai ochii închiși, poți ști că un fulger a străbătut cerul, atât de puternică este lumina produsă. Nu ai nevoie de cunoștințe speciale pentru a vedea un fulger și a-l recunoaște pentru ceea ce este, și nici nu ai nevoie ca altcineva să-ți spună că a fulgerat. Ești martor pentru tine însuți.

Comparând prezența sa cu un fulger, Isus ne spune că va fi vizibilă pentru toată lumea și că va veni brusc și fără avertisment.

Revelația 1:7 folosește imagini similare atunci când se referă la dovezile vizibile că Cristos a revenit ca Rege:

Iată că el vine cu norii și orice ochi îl va vedea, chiar și cei ce l-au străpuns. Și toate triburile pământului se vor bate în piept de durere din cauza lui. (Revelația 1:7)

Organizația spune că Isus a venit în mod invizibil în 1914, dar Biblia ne spune că atunci când va veni, „orice ochi îl va vedea” și „toate triburile pământului se vor bate în piept de durere”. Cum ocolește Watch Tower Society această contradicție flagrantă între ceea ce învață și ceea ce afirmă clar Biblia? Observați: Încearcă să facă acest lucru folosind o afirmație categorică, nefondată din punct de vedere scriptural. De exemplu, luați această așa-zisă dovadă din Perspicacitate din Scripturi:

În cazuri din trecut, norii reprezentau prezențe invizibile, dar observatorii puteau „vedea” semnificația cu „ochii” lor mentali. În acest caz, evenimentele fizice care sunt vizibile l-ar face pe cel care privește să „vadă” sau să-și dea seama că Cristos este prezent în mod invizibil.” – Vezi și Mt 24; Mr 13; Re 14:14.138

Ați observat că nu se face nicio referire la aceste „cazuri din trecut”? Ar fi ridicol să credem că triburile pământului se vor „bate în piept de durere” când Isus se va întoarce dacă va fi ascuns de ochii lumii în interiorul unui nor. Dacă nu-l pot vedea, de ce s-ar bate în durere? Cu toate acestea, conform cărții Perspicacitate, așa a sosit Isus în 1914: În nori, în mod invizibil. Dacă este așa, atunci Revelația 1:7 s-a împlinit în octombrie 1914. Așadar, unde sunt imaginile de la știri cu oameni din toate triburile și națiunile care se bat în piept de durere?

Ipoteza 2: Daniel 12:4 neagă Faptele 1:7

Am discutat deja în detaliu despre acest aspect, dar l-am inclus aici pentru a fi complet. Trebuie să presupunem că Daniel 12:4 se aplică în secolul 19 acordând primilor studenți ai Bibliei cunoștințe care au fost refuzate apostolilor lui Cristos. Dacă nu se aplică lui Russell și asociaților, atunci ei nu puteau să știe despre timpurile și perioadele pe care Iehova le-a pus sub jurisdicția sa. Ceea ce este hazliu acum este că acceptarea acestei presupuneri ar face un Martor al lui Iehova vinovat de apostazie, deoarece ar respinge noua lumină pe care Geoffrey Jackson a lansat-o la întâlnirea anuală din 2021, care a plasat împlinirea lui Daniel 12:4 în Lumea Nouă și nu în timpul lui Russell!¹³⁹

Ipoteza 3: Daniel 4 are o împlinire secundară

Nici Daniel și nici un alt scriitor biblic nu face măcar aluzie la posibilitatea ca visul lui Nabucodonosor să aibă o împlinire secundară sau antitipică. La Matei 24:15, Isus face referire la capitolele 9 și 12 din Daniel atunci când vorbește despre distrugerea Ierusalimului, dar nu face nicio aplicare a evenimentelor detaliate în capitolul 4 din Daniel. După cum am văzut deja, acest lucru încalcă și politica Organizației de a nu aplica o împlinire antitipică sau secundară la o relatare biblică, decât dacă Scripturile o fac în mod specific.¹⁴⁰

Ipoteza 4: Regatul lui Dumnezeu a fost călcat în picioare

Turnul de veghe afirmă:

Așadar, în armonie cu aceasta, cuvintele lui Isus din Luca 21:24 se refereau la călcarea în picioare a Regatului tipic a lui Dumnezeu.¹⁴¹

Dar, contextul din Luca 21:20-24 se referă foarte clar la cetatea literală, nu la întregul Regat al lui Dumnezeu de-a lungul istoriei. În anul 70 d.Cr., națiunea lui Israel fusese deja respinsă de Dumnezeu. Ea nu mai reprezenta Regatul lui Dumnezeu. la Matei 21:43 Isus a spus: „ Iată de ce vă spun: Regatul lui Dumnezeu va fi luat de la voi și va fi dat unei națiuni care va face roadele lui.”

Profeția lui Daniel despre cele 70 de săptămâni a prezis că legământul se va încheia imediat după moartea lui Mesia și că rezultatul va fi călcarea în picioare (pustiirea) a orașului Ierusalim.¹⁴² Așadar, cum poate Ierusalimul din anul 70 d.Hr. să continue să reprezinte Regatul lui Dumnezeu din moment ce acest statut a fost luat de la națiunea evreiască și dat congregației creștine?

Legământul cu evreii s-a încheiat în anul 36 d.Hr. când Petru a botezat primele neamuri – Corneliu și familia sa.¹⁴³ Din acel moment, națiunea lui Israel, cu Ierusalimul drept capitală și templul drept locul unde locuia Dumnezeu, a încetat să mai reprezinte Regatul lui Dumnezeu. Acum, creștinii, în calitate de copii ai lui Dumnezeu, se aflau în Regatul lui Dumnezeu sub Ierusalimul de sus, iar ei constituiau templul Său unde rezidă spiritul Său.¹⁴⁴ Fiecare dintre aceste elemente din sistemul iudaic este reprezentat acum în cadrul congregației creștine.

Ipoteza 5: Călcarea în picioare a început odată cu exilul babilonian

Turnul de veghe din 1985 susține:

Din acel moment [607], a început călcarea în picioare de către neamuri a ceea ce reprezenta Regatul lui Dumnezeu, iar vremurile neamurilor au început cu adevărat.¹⁴⁵

La titlul „Să scoatem cuiul de osie doctrinar despre 1914” am văzut că Isus vorbea despre orașul Ierusalim la propriu, și nu la figurat despre Regatul lui Dumnezeu. În plus, toate cuvintele sale au fost exprimate la timpul viitor, așa că nu putea avea în vedere un eveniment petrecut cu 600 de ani în trecut. La Luca 21:24, el a prezis că „Ierusalimul va fi călcat în picioare de națiuni”, nu că era deja călcat în picioare. În lipsa oricărei alte referiri în Scriptură la o călcare în picioare a Ierusalimului, realocarea împlinirii cuvintelor lui Isus la un eveniment care a avut loc cu șase secole înainte de zilele sale este opera unei speculații umane disperate.

Ipoteza 6: Exilul a avut loc în 607 î.e.n.

Toate dovezile arheologice și astronomice indică anul 587 î.e.n. pentru perioada exilului evreiesc în Babilon. Istoricii și arheologii nu au niciun motiv să falsifice această dată. Ei nu conspiră pentru a murdări teologia Martorilor lui Iehova și nici nu încurcă împlinirea profețiilor biblice. De fapt, așa cum arată Carl Olof Jonsson în excelenta sa carte, The Gentile Times Reconsidered (Reanalizarea timpurilor neamurilor), toate profețiile care implică cei 70 de ani de robie în Babilon continuă să funcționeze chiar și cu o dată de 587 î.e.n. pentru exilul complet al lui Israel.¹⁴⁶

Cineva ar putea întreba: „Atunci de ce nu folosesc anul 587 î.e.n. ca an de început pentru calculul celor 2.520 de ani, ceea ce ar da anul prezenței invizibile a lui Cristos ca fiind 1934?”

Problema este că în acel an nu s-a întâmplat nimic care să poată fi considerat semnificativ din punct de vedere scriptural. Pe de altă parte, 1914 este un an prea bun pentru a trece cu vederea. A marcat începutul Primului Război Mondial, iar în urma acestui război, lumea a suferit o pandemie numită gripa spaniolă. De asemenea, au existat multă foamete legată de război. Aceste evenimente istorice se potrivesc prea bine cu interpretarea incorectă a cuvintelor lui Isus din Matei 24:6, 7 (unde vorbește despre războaie, foamete și ciumă) pentru a fi lăsate neexploatate de o organizație cu o agendă milenaristă.

Atunci de ce nu păstrează Corpul de guvernare doar anul 607 î.e.n., despre care acum spune că este anul în care Ierusalimul a fost distrus, dar îl aplică din nou și ca dată la care Babilonul a cucerit pentru prima dată Ierusalimul și a luat în exil tinerii și intelectualii națiunii, inclusiv pe Daniel și pe cei trei tovarăși celebri ai săi?

Problema cu această interpretare este că pe tron era încă un rege din linia lui David. Nebucadnețar l-a instalat pe Zedechia ca rege-marionetă peste Iuda. Interpretarea Societății cu privire la „călcarea în picioare a Ierusalimului” cere ca niciun rege din linia regală a lui David să nu mai fie așezat pe tronul lui Israel, nici măcar un rege-vasal ca Zedechia.

Deci, pentru a susține 1914, trebuie să presupunem că dovezile istorice și arheologice copleșitoare sunt greșite.

Ipoteza 7: Călcarea în picioare se încheie în 1914

Publicațiile învață că „călcarea în picioare a Ierusalimului” s-a încheiat în 1914, pentru că acela a fost anul în care s-au împlinit „timpurile fixate ale națiunilor” menționate la Luca 21:24:

Regatul, pentru care ucenicii săi au fost învățați să se roage lui Dumnezeu în rugăciunea Domnului, a fost instaurat în ceruri, din moment ce timpurile neamurilor, „timpurile fixate ale națiunilor”, pentru călcarea în picioare a Regatului lui Dumnezeu reprezentat de Mesia (Cristos), s-au încheiat.¹⁴⁷

Ce dovezi istorice din secolul al XX-lea susțin acest lucru? Modul în care națiunile guvernează pământul nu s-a schimbat din 1914. Nu există nimic care să sugereze că „timpurile” lor s-au încheiat.

Când Isus este instalat ca rege, așteaptă ca Dumnezeu să-i supună pe dușmanii săi. Psalmul 110:1 spune: „Iată ce i-a zis Iehova Domnului meu: «Stai la dreapta mea până îi voi pune pe dușmanii tăi ca scăunel pentru picioarele tale»“.

Având în vedere starea din lume de după 1914, nu există nici un temei rezonabil pentru a pretinde că dușmanii Domnului au fost puși acum drept scăunel pentru picioarele Lui. Isus este Regele, dar momentul în care El își va afirma puterea regală – ceea ce s-ar întâmpla la prezența Sa – este încă în viitorul nostru. Nu există absolut nicio dovadă empirică că acest lucru s-a întâmplat în 1914.

Ipoteza 8: Regatul lui Dumnezeu poate fi călcat în picioare

Presupunerea că Regatul lui Dumnezeu poate fi călcat în picioare în vreun sens este ridicolă, dar aceasta este ceea ce Societatea Watch Tower cere adepților săi să creadă. Turnul de veghe din 1983 susține:

Atunci a luat sfârșit călcarea în picioare a Regatului lui Iehova Dumnezeu, așa cum a fost reprezentată cândva de regatul lui Israel la Ierusalim, în linia regală a regelui David.¹⁴⁸

Potrivit acesteia, chiar și după ce Regatul lui Dumnezeu nu a mai fost reprezentat de Regatul lui Israel din Ierusalim, națiunile au continuat să îl calce în picioare timp de peste 1.800 de ani. Trebuie să ținem cont de faptul că cuvântul „a călca în picioare” înseamnă „a strivi sub picioare”. Martorii spun că, încă din vremea lui Cristos, națiunile lumii au călcat cu piciorul pe gâtul Regatului mesianic a lui Dumnezeu. Cum este posibil așa ceva și unde sunt dovezile scripturale și istorice care arată că acest lucru a avut loc în ultimele două milenii și jumătate? Ce prostie!

Conform teologiei Martorilor, primul rege care a călcat în picioare Regatul lui Dumnezeu a fost Nebucadnețar. Cu toate acestea, el însuși a avut de spus următoarele:

Am găsit de cuviință să anunț semnele și minunile pe care Dumnezeul Preaînalt le-a făcut față de mine. Cât de mari sunt semnele sale și cât de puternice sunt minunile sale! Regatul său este un regat veșnic, iar stăpânirea sa este din generație în generație. (Daniel 4:2, 3)

Nu prea sună ca și cum ar fi călcat în picioare Regatul lui Dumnezeu. În schimb, Nebucadnețar a fost făcut să recunoască faptul că Regatul lui Dumnezeu este veșnic și că nu există nicio întrerupere a domniei sale, continuând din generație în generație. Toate acestea sunt speculații neobrăzate, complet lipsite de orice fundament scriptural.

Ipoteza 9: Satan a fost aruncat jos în 1914

Imaginați-vă dacă nu s-ar fi întâmplat nimic semnificativ în 1914? Predicatorul baptist William Miller a prezis că Isus va reveni în 1843, apoi din nou în 1844, dar când nu s-a întâmplat nimic important în acei ani, adepții săi au devenit dezamăgiți și l-au părăsit.¹⁴⁹

Ar fi greu să construiești o credință durabilă într-o doctrină crucială dacă tot ce ai avea la dispoziție ar fi un calcul matematic care a dus la un an fără evenimente. Cu toate acestea, ceva important s-a întâmplat în 1914: Primul Război Mondial. Cu toate acestea, ar adăuga o mare credibilitate interpretării dacă s-ar putea lega o profeție biblică de război, astfel încât să existe un motiv pentru a explica de ce s-a întâmplat. Organizația a găsit exact un astfel de eveniment în Revelația:

Vai de pământ și de mare, pentru că diavolul s-a pogorât la voi, având o mare mânie, știind că are puțin timp la dispoziție. (Revelația 12:12)

Care a fost interpretarea lor a acestui verset? În Turnul de veghe din 1 aprilie 1990 citim:

De ce a izbucnit Primul Război Mondial în 1914? Și de ce secolul nostru a fost marcat de războaie mai grave decât oricare altul din istorie? Pentru că primul act al Regelui ceresc a fost acela de a-l alunga pe Satan pentru totdeauna din ceruri și de a-l arunca în vecinătatea pământului. Rezultatul? Profeția spune: „Vai de pământ și de mare, pentru că Diavolul s-a coborât la voi, având o mare mânie, știind că are o perioadă scurtă de timp”.¹⁵⁰

Acest lucru demonstrează disperarea pe care Organizația a manifestat-o de-a lungul anilor pentru a da credibilitate unei doctrine eșuate – una pe care nu își poate permite să o abandoneze. De ce ar reprezenta un act disperat din partea Corpului de guvernare legarea înlăturării lui Satan din cer de izbucnirea Primului Război Mondial? Priviți momentul!

Turnul de veghe ne învață că Isus a preluat puterea în octombrie 1914.

Apoi, Iehova avea să-l întroneze pe Isus ca Rege peste omenire. Acest eveniment a avut loc în octombrie 1914 şi a marcat începutul ‘zilelor din urmă’ ale sistemului rău al lui Satan (2 Tim. 3:1).¹⁵¹

Gândiți-vă acum că, dacă Satan a fost alungat din cer imediat după ce Isus a preluat puterea în octombrie 1914 și dacă furia lui Satan, pentru că a fost alungat, a adus nenorocire pe pământ – și anume, începutul Primului Război Mondial, așa cum sugerează Martorii – atunci bătrânul Diavol trebuie să fi avut acces la o mașină a timpului. Vedeți voi, războiul a fost declarat la 28 iunie 1914, în urma asasinării arhiducelui Ferdinand al Austriei. În luna august a aceluiași an, au avut loc bătălii și au murit mii de oameni. Toate acestea s-au întâmplat cu două luni înainte ca Satan să fi fost, se presupune, alungat din cer.

Oare nimeni de la Sediul central nu-și face timp să verifice datele evenimentelor istorice sau speră că nimeni nu va observa lipsa lor de cercetare? Probabil că e ultima variantă.

Nici măcar nu e vorba de faptul ca și cum războiul ar fi apărut din senin, așa cum par să sugereze publicațiile. Națiunile din Europa fuseseră angajate în cea mai mare cursă a înarmării din istorie până în acel moment. Germania adunase o armată de un milion de oameni! Fabricile își construiseră arsenalele în ultimii zece ani. Toată lumea se aștepta la un război, deși nu era pregătită pentru ferocitatea acestuia. Au crezut că totul se va termina în câteva săptămâni și că vor fi cu toții acasă la timp pentru Crăciun. Pentru ca furia lui Satan să fi influențat lumea, având în vedere că nu este un maestru păpușar cu control absolut asupra minților oamenilor, trebuie să fi lucrat cu zeci de ani înainte de 1914.

Nu există niciun eveniment mondial prezis – niciun semn – care să poată fi folosit pentru a da credibilitate empirică sau istorică anului 1914. (Dacă vă întrebați când a fost alungat Satan din cer, vedeți „Anexa F: Când a fost aruncat jos Satan?” de la pagina 378.)

Figura 12. Alegeți o carte pentru a pune totul la pământ.

Rezumând dovezile

Deci, iată: Nouă ipoteze, dintre care niciuna nu are suport scriptural și fiecare dintre ele trebuie să fie adevărată pentru ca doctrina din 1914 să funcționeze.

Dacă scoți o singură carte din castelul lor de cărți, se produce un efect de cascadă și întreaga structură se prăbușește. Chiar dacă una dintre aceste nouă ipoteze este falsă, structura doctrinară se prăbușește.

Sunteți dispuși să continuați să vă bazați salvarea pe învățături doctrinare întemeiate în întregime pe speculații umane?

Domnul nostru Isus nu se joacă cu noi și nici Tatăl nostru ceresc nu spune un lucru și apoi face altul. Isus ne-a spus că prezența Sa va fi la fel de evidentă ca un fulger care strălucește pe cer. El ne-a avertizat să nu ne luăm după oameni care încearcă să ne convingă că prezența Sa ar fi ascunsă, cunoscută doar de câțiva aleși. Ar vorbi El astfel, știind că prezența Sa va fi exact așa – invizibilă, ascunsă și dezvăluită doar câtorva indivizi aleși? Pentru a trece din nou în revistă cuvintele sale de avertizare, Isus ne spune:

Dacă cineva vă zice atunci: «Iată! Cristosul este aici!» sau «Acolo!», să nu-l credeți. Căci se vor ridica Cristoși falși [christos, falși unși] și profeți falși și vor face semne mari și minuni ca să-i inducă în eroare, dacă s-ar putea, chiar și pe cei aleși. Iată că v-am spus dinainte. Dacă vi se zice: «Iată că este în pustiu!», să nu ieșiți sau «Iată că este în camerele ascunse!», să nu credeți.Căci, așa cum iese fulgerul de la răsărit și strălucește până la apus, așa va fi prezența Fiului omului. (Matei 24:23-27)

Un profet fals este cineva care pretinde că vorbește în numele lui Dumnezeu, dar continuă să greșească în predicțiile și interpretările sale. Un Cristos fals este, la propriu, un uns fals. Un Cristos fals este cineva care pretinde că este un uns al lui Dumnezeu, când de fapt nu este.

Doctrina despre 1914 este ca o cangrenă

Să luăm în considerare paralela care dă de gândit pe care doctrina despre 1914 o creează între Martorii lui Iehova și elementele pline de cangrenă din cadrul congregației creștine timpurii. Vom începe prin a examina o ramificație necesară a învățăturii despre 1914.

Conform teologiei JW, așa cum este exprimată în acest Turn de veghe din 1988, învierea celor unși a început în 1918:

Aceia dintre cei unși care muriseră deja credincioși au început să fie înviați la locul lor promis, în sanctuarul ceresc, începând cu 1918.152

Într-un discurs ținut la întâlnirea anuală din 2020, Geoffrey Jackson a susținut că C. T. Russell, care a murit pe 31 octombrie 1916, era în viață în ceruri pentru a fi martor la numirea din 1919 a Corpului de guvernare ca sclav fidel și prevăzător al lui Isus. Corpul de guvernare crede că următoarele două profeții scripturale s-au împlinit în 1918.

Fiindcă iată ce vă spunem prin cuvântul lui Iehova: noi, cei vii, care vom rămâne până la prezența Domnului nu o vom lua nicidecum înaintea celor care au adormit în moarte, pentru că însuși Domnul va coborî din cer cu un strigăt poruncitor, cu glas de arhanghel și cu trompeta lui Dumnezeu, iar cei morți în unitate cu Cristos se vor scula primii. Apoi, noi, cei vii, care vom rămâne vom fi luați împreună cu ei în nori ca să-l întâmpinăm pe Domnul în văzduh și, astfel, vom fi întotdeauna cu Domnul. (1 Tesaloniceni 4:15-17)

Iată! Vă spun un secret sacru: Nu toți vom adormi în moarte, dar toți vom fi schimbați, 52 într-o clipă, într-o clipeală de ochi, în timpul ultimei trompete. Căci trompeta va suna, morții vor fi înviați în neputrezire, iar noi vom fi schimbați. (1 Corinteni 15:51, 52)

Problema cu această idee a unei învieri din 1918 a celor unși este că nu se potrivește cu cuvintele lui Pavel. El spune că cei care supraviețuiesc în prezența Domnului sunt ‘luați… ca să-l întâmpine pe Domnul în văzduh’ împreună cu cei înviați și că „morții vor fi înviați… iar noi vom fi schimbați”.

În 1918 erau mii de studenți în Biblie unși. Unde este dovada istorică a dispariției bruște și în masă a acelor bărbați și femei credincioși, transformați „într-o clipeală de ochi” și ridicați pentru a se întâlni cu Domnul?

Pavel le spune tesalonicenilor că „cei vii, care vom rămâne până la prezența Domnului… vom fi luați împreună cu ei [cei care dorm în moarte]… ca să-l întâmpinăm pe Domnul”. Cuvântul redat „împreună” este în greacă hama. Conform Concordanței Strong, este definit ca „deodată”. Folosirea sa de către Strong’s este dată ca „în același timp, cu aceasta, alături de, împreună cu”.

Acest lucru se potrivește greu cu un proces ce ar desemna învierea celor unși pe o perioadă de timp care depășește o sută de ani. Ceea ce Organizația a fost forțată să facă pentru a-și susține doctrina din 1914 este să predice că învierea a avut deja loc și că acum este în curs de desfășurare. Este acesta un lucru atât de rău? În loc să ghicim noi un răspuns, haideți să îl lăsăm pe Pavel să vorbească:

Să faci tot posibilul să te prezinți aprobat înaintea lui Dumnezeu, ca un lucrător care n-are de ce să-i fie rușine, care mânuiește corect cuvântul adevărului. Dar evită vorbirile deșarte care profanează ce este sfânt. Pentru că ei vor înainta tot mai mult în impietate, iar cuvântul lor se va întinde ca o cangrenă. Imeneu și Filet sunt dintre ei. Oamenii aceștia au deviat de la adevăr, spunând că învierea a avut loc deja, și distrug credința unora. (2 Timotei 2:15-18)

Ce condamnare puternică face Pavel! El compară învățăturile acestor oameni care predicau că învierea a avut deja loc cu o cangrenă. Când cangrena se instalează, trebuie să începi să amputezi dacă vrei să salvezi corpul. Vorbim acum despre trupul lui Cristos. Dacă cangrena se instalează în Trupul lui Cristos, congregația creștină formată din copiii lui Dumnezeu, ce părți va trebui să amputați pentru a salva întregul? Predicând că învierea a avut loc în 1918, Corpul de guvernare se face vinovat de subminarea credinței creștinilor, așa cum au făcut-o și Imeneu și Filet. Nu înseamnă că trebuie amputați? Și din moment ce nu au fost, nu cumva Trupul lui Cristos a fost corupt?

Cum contribuie doctrina despre 1914 la batjocorirea Scripturii

Conform teologiei Watch Tower, prezența lui Cristos a început cu peste un secol în urmă, în 1914, iar patru ani mai târziu, în 1918, a avut loc prima înviere. Revelația 20:4-6 ne spune că cei care alcătuiesc prima înviere vor domni „ca regi cu Cristos 1.000 de ani”. Asta înseamnă că ne aflăm deja de mai bine de un secol în domnia de o mie de ani a lui Cristos! Are vreun sens? Există vreo dovadă care să confirme acest lucru?

Pavel ne spune că „se va dezvălui cel nelegiuit, pe care Domnul Isus îl va nimici cu spiritul gurii sale și îl va reduce la nimic prin manifestarea prezenței sale”.¹⁵³

Cum s-a manifestat prezența Lui în 1914 și cum a fost nimicit „cel nelegiuit”?

Iacov ne spune: „Fiți deci răbdători, fraților, până la prezența Domnului!”¹⁵⁴ Dacă prezența Sa a început cu peste un secol în urma nostră, de ce ne mai exercităm încă răbdarea? Ce mai așteptăm? O a treia prezență?

Nu cumva Martorii lui Iehova își bat joc de Scriptură continuând să perpetueze falsul că prezența lui Isus a început acum mai bine de o sută de ani?

Greșesc ei cu bună știință?

Când mi-am dat seama pentru prima dată că 1914 era greșit, m-am întrebat dacă Corpul de guvernare era cu adevărat conștient de acest lucru. Era greu de crezut că oamenii pe care îi admiram ca lideri spirituali puteau fi conștienți că predau lucruri false. Cu siguranță că erau în întuneric la fel de mult ca și mine. Pur și simplu nu mă puteam convinge să cred că ei săvârșeau o minciună cu bună știință și în mod voit!

Pe baza a ceea ce spune Revelația, minciuna cu bună știință atrage după sine o consecință îngrozitoare:

Afară sunt câinii, cei care practică spiritismul, fornicatorii, ucigașii, idolatrii și toți cei ce-și găsesc plăcere în minciună și o practică. (Revelația 22:15)

După cum s-a dovedit, am fost de o naivitate iremediabilă. Corpul de guvernare și comitetele lor auxiliare știau de zeci de ani că data pe care se bazează doctrina lor, 607 î.e.n., era greșită. Cu toate acestea, nu numai că au ales să ascundă acest fapt, dar se străduiesc să pedepsească pe oricine încearcă cu curaj să aducă lumina adevărului asupra lui. Dovezile pentru acest lucru vor fi dezvăluite în capitolul următor.

Matei 24:45

w16 noiembrie p. 30, par. 14

Numele de „Martorii lui Iehova” a fost inventat de Rutherford în 1931. Trebuie remarcat faptul că doar aproximativ un sfert dintre grupurile de studenți la Biblie asociate cu Watchtower, Bible & Tract Society în 1919 au rămas să accepte schimbarea de nume din 1931. Acest lucru poate fi observat prin scăderea numărului de participanți între 1925 și 1928 de la aproximativ 90.000 la mai puțin de 18.000. (A se vedea w60 5/1 p. 282 par. 22 și Martorii lui Iehova în Scopul divin pp. 313, 314).

Martorii cred că Revelația 7:4 se referă la un număr literal.

La întrunirea anuală din octombrie 2012 a fost publicată o modificare a doctrinei.

w13 15/7 p. 20 „Cine este sclavul fidel și prevăzător?”

A se vedea Scrisoarea către Corpurile de Bătrâni, 29 martie 2014: „Referitor la: Ajustarea finanțării construcției Kingdom Hall și Assembly Hall în întreaga lume”.

Pe baza interpretării lui Matei 6:33 de către Corpul de guvernare.

Ioan 8:31, 32

. https://en.wikipedia.org/wiki/William_Miller_(preacher)

Daniel 4:13-17

Ioan 16:13

A nu se confunda cu Adventiștii de Ziua a Șaptea. Barbour a fost un adventist în sens generic. El era afiliat la Biserica Creștină Adventistă, care publica periodicul The World’s Crisis and Second Advent Messenger.

Barbour a crezut în mod eronat că a existat un an Zero, motiv pentru care nu a folosit 607 î.e.n.

Majoritatea confesiunilor creștine, inclusiv JW, cred că necazul cel mare la care se face referire în Revelația 7:14 reprezintă războiul final al lui Dumnezeu cu națiunile. Există o înțelegere alternativă care merită să fie luată în considerare în acest capitol „Este necazul cel mare un eveniment unic?” de la pagina 213.

Epoca de Aur din 14 martie 1934 „Întoarcerea nobilului”

w99 1/5 16

w99 15/8 p. 21 par. 10 „Iehova pregătește calea”

Revista Epoca de aur din 14 martie 1934 „Întoarcerea nobilului”

w84 engl. 1/12 p. 14 par. 20 „Fericiți sunt cei care sunt găsiți veghind!”

w82 engl. 15/12 p. 5-6

Russell credea într-o escatologie complexă bazată pe mișcarea adventistă din secolul 19 care indica 1799 ca fiind începutul zilelor de pe urmă – Zion’s Watch Tower 1879 iulie 1, pagina 1.

jv cap. 5 p. 47 „Profeţiile referitoare la cronologie şi la prezenţa Domnului”

https://dictionary.com

607 î.e.n. este o dată controversată, dar, în scopul discuției, o acceptăm tacit aici. Ea va fi discutată pe larg în capitolul următor.

w84 engl. 1/4 p. 6 „1914 un an însemnat – de ce?”

Transcriere de la minutul 2:13:00 al videoclipului de pe jw.org: https://www.jw.org/en/library/videos/#en/mediaitems/VODPgmEvtAnnMtg/pub-jwbam_201410_1_VIDEO

1 Corinteni 4:6

w52 engl. 1/5 p. 270 par. 16 „Determinarea anului după fapte și Biblie”

Daniel 4:34-37

it-1 engl. p. 634

În Antichitate, timpul sau epoca care marca „prezența” unui conducător era diferită de cea a întronării sale. Împăratul Hadrian era deja pe tron atunci când a vizitat Corintul. Cu toate acestea, în Corint au fost bătute monede care marcau data vizitei sale ca fiind „prezența împăratului”, deoarece atunci când acesta era prezent fizic, lucrurile se schimbau și legile erau promulgate. Așadar, după aceeași logică, Isus ar putea fi întronat ca rege la întoarcerea sa la cer după înviere, dar prezența sa pe pământ ar fi mai târziu; de fapt, este încă în viitorul nostru.

Geneza 18:18; Galateni 3:29

it-1 engl. p. 132-133; w14 15/7 p. 30 par. 9.

w09 15/8 p. 14 par. 12; w01 1/7 p. 9 par. 9

Acest lucru s-a schimbat acum. În Turnul de veghe din septembrie 2022, Organizația și-a revizuit aplicarea cronologiei din Daniel 12, mutând-o la Armaghedon și în Lumea Nouă.

Vezi „Analizând Daniel 12:1” de la pagina 34.

Pentru o analiză completă, vezi https://beroeans.net/2022/02/14/gj_1914/. Vezi și w22 septembrie p. 21 par. 4-20

Ibidem

Ibidem

Ibidem

Turnul de veghe al Sionului, februarie 1881, p. 3, par. 3

Tit 1:2

2 Corinteni 4:3, 4

Strong’s Concordance #4396

HELPS Studii de cuvinte #4396

w12 15/9 p. 26 par. 13

it-1 engl. p. 133 „Despre «timpurile fixate ale națiunilor»”

Isaia 13:1, 9, 10; Ezechiel 32:1-8

Daniel 2:28-45

Daniel 9:24-27

Cartea Revelația a fost scrisă în greacă, în timp ce părți din Daniel au fost scrise în ebraică, iar alte părți în aramaică.

Daniel 4:28-33

https://en.wikipedia.org/wiki/William_Miller_(preacher)

it-2 engl. p. 133 „Timpurile fixate ale națiunilor”

1 Corinteni 4:6

it-1 p. 484 „Nor”

Vezi „Corpul de guvernare își subminează propria învățătură!” de la pagina 88.

Vedeți minutul 2:13:00 al videoclipului: https://www.jw.org/en/library/videos/#en/mediaitems/VODPgmEvtAnnMtg/pub-jwbam_201410_1_VIDEO

w83 engl. 1/1 p. 10 par. 1

Daniel 9:24-27

Daniel 9:27a; Faptele 10

Coloseni 1:13; 1 Corinteni 3:16

w85 engl. 1/2 p. 11 par. 12

The Gentile Times Reconsidered, ediția a patra, p. 191 (disponibil pe Amazon)

w83 engl. 15/5 p. 25 par. 12

w83 engl. 15/5 p. 21 par. 1

https://en.wikipedia.org/wiki/William_Miller_(preacher)

w90 engl. 1/4 p. 8

w14 15/7 p. 30 par. 9

w88 engl. 15/10 p. 12 par. 13

2 Tesaloniceni 2:8

. Iacov 5:7

5

Ce trebuie să știți despre anul 607 î.e.n.

„Afară sunt câinii, cei care practică spiritismul, fornicatorii, ucigașii, idolatrii și toți cei ce-și găsesc plăcere în minciună și o practică.” (Revelația 22:15)

În acest stadiu al cercetării noastre, ar putea părea lipsit de sens să investigăm dacă anul pe care îl folosește Corpul de guvernare ca dată de început pentru calculul lor profetic de 2.520 de ani este valid sau nu. În capitolul anterior, am demonstrat că întreaga doctrină a anului 1914, ca an al așa-numitei prezențe invizibile a lui Cristos, este o invenție, fără niciun fundament în Scriptură. Am văzut cum David Splane din Corpul de guvernare, într-un discurs ținut la întâlnirea anuală din 2014 a Societății Watch Tower, a subminat fără să vrea însăși temelia interpretării anului 1914.155 Dacă toate acestea nu erau suficiente pentru a discredita complet teologia din spatele prezenței lui Cristos din 1914, Geoffrey Jackson, membru al CG, a bătut ultimul cui în sicriul doctrinei în discursul său de la întâlnirea anuală din 2021, dezvăluind o nouă lumină asupra capitolului 12 din Daniel.¹⁵⁶

Având în vedere toate cele de mai sus, am putea crede că orice discuție ulterioară cu privire la validitatea anului 607 î.e.n. ca presupus început al timpurilor neamurilor ar putea fi echivalentul teologic al bătăii unui cal mort. Din acest motiv, când am redactat această carte, am decis să nu abordez subiectul 607 î.e.n. Ce m-a determinat să mă răzgândesc? Aceste cuvinte ale Domnului nostru:

Păziți-vă de profeții falși, care vin la VOI în haine de oi, dar care pe dinăuntru sunt lupi prădători! După roadele lor îi veți recunoaște. Se culeg vreodată struguri din spini sau smochine din mărăcini? Tot așa, orice pom bun dă roade bune, dar orice pom rău dă roade rele; pomul bun nu poate da roade rele, nici pomul rău nu poate da roade bune. Orice pom care nu dă roade bune este tăiat și aruncat în foc. Într-adevăr, după roadele lor îi VEȚI recunoaște pe oamenii aceștia. (Matei 7:15-20)

Biblia spune că oamenii înșelători se vor îmbrăca în chip de învățători drepți. Dacă suntem sincer interesați să învățăm adevărul și să ne apropiem de Dumnezeu ca Tată al nostru, este important să învățăm să identificăm învățătorii falși deghizați.

Și ceea ce fac voi mai face, ca să nu le dau niciun motiv celor ce caută motiv de a fi găsiți egali cu noi în serviciul cu care se laudă. Căci acești oameni sunt apostoli falși care îi înșală pe alții prefăcându-se în apostoli ai lui Cristos. Și nu este de mirare, fiindcă și Satan se preface într-un înger de lumină. Nu este deci mare lucru dacă și slujitorii lui se prefac în slujitori ai dreptății. Dar sfârșitul lor va fi potrivit lucrărilor lor. (2 Corinteni 11:12-15)

Dacă membrii Corpului de Guvernare au greșit în mod nevinovat și dacă, după ce au fost mustrați pentru greșelile lor, se căiesc, atunci avem baza scripturală pentru a le acorda iertare. În ceea ce privește iertarea, Isus ne spune:

„Fiți atenți la voi înșivă! Dacă fratele tău comite un păcat, mustră-l și, dacă se căiește, iartă-l. Chiar dacă păcătuiește împotriva ta de șapte ori pe zi și se întoarce la tine de șapte ori, zicând: «Mă căiesc», să-l ierți“. (Luca 17:3, 4)

Condiția pentru acordarea iertării este căința. Dar ce se întâmplă dacă nu există căință? Ce se întâmplă dacă arătăm greșelile Corpului de guvernare – o mustrare – și, în loc să se căiască, ei resping mustrarea și se străduiesc să ne reducă la tăcere pentru că le-am arătat păcatul? Ce se întâmplă dacă se folosesc de intimidare și ne amenință cu excluderea pentru a ne face să tăcem și să ne supunem? Atunci, nu avem nicio bază scripturală pentru a le acorda iertarea, nu-i așa? În schimb, ar fi nevoie de alte acțiuni.

O judecată mai grea: Consecințele învățăturii despre anul 607 î.e.n.

Cei care își dedică timpul, energia și resursele – așa cum au făcut apostolii – pentru a învăța turma lui Dumnezeu sunt „demni de o dublă onoare”, așa cum a recunoscut apostolul Pavel în 1 Timotei 5:17. Cu toate acestea, există și o altă față a acestei monede: odată cu această dublă onoare vine și o responsabilitate sporită în fața lui Dumnezeu. Iacov ne spune „să nu fiți mulți învățători, frații mei, fiindcă știți că VOM primi o judecată mai aspră”.¹⁵⁷

Membrii Corpului de guvernare se prezintă acum ca fiind Gardienii Doctrinei.¹⁵⁸ Orice revelație – orice lumină nouă, așa cum o numesc ei – poate veni numai prin ei, în calitate de canal de comunicare al lui Iehova. Martorii lui Iehova au o mare încredere că Iehova se folosește de Corpul de guvernare pentru a le dezvălui adevărul și pentru a-i pregăti pentru necazul cel mare care va veni. Sentimentul general printre Martori este că nu există în lume cercetători ai Bibliei mai buni decât membrii Corpului de guvernare. Prin urmare, este destul de devastator pentru un Martor să afle că nu este deloc așa.

Cum v-ați simți dacă ați afla că, cu toată cercetarea investită în învățătura din 1914, cu toate volumele de literatură publicate pentru a predica și a învăța această doctrină profetică, totul poate fi infirmat cu un singur verset din Biblie?

Singurul verset din Biblie care infirmă anul 607 î.e.n.

După cum vă poate spune orice martor al lui Iehova, calculul folosit pentru a ajunge la octombrie 1914 ca fiind începutul prezenței lui Cristos începe în anul 607 î.e.n., care se presupune că a fost data la care națiunea lui Israel a fost luată în exil. În timp ce cercetătorii Bibliei acceptă, în general, că 587 î.e.n. a fost anul real al exilului, pe baza descoperirilor arheologice, Martorii lui Iehova resping aceste dovezi. În schimb, ei se folosesc de interpretarea lor a profețiilor biblice pentru a fixa anul la 607 î.e.n. Pasajul specific pe care se bazează această interpretare se găsește în cartea lui Daniel:

În primul an al lui Darius, fiul lui Ahașveroș din sămânța mezilor, care fusese făcut rege peste regatul caldeenilor, în primul an al domniei lui, eu, Daniel, am înțeles din cărți numărul anilor despre care Iehova îi vorbise profetului Ieremia: că Ierusalimul avea să fie lăsat pustiu șaptezeci de ani. (Daniel 9:1, 2)

Martorii lui Iehova sunt învățați să creadă că sintagma „Ierusalimul avea să fie lăsat pustiu” se referă la pustiirea totală și depopularea Israelului în urma diasporei care a avut loc din mâinile armatei Babilonului sub conducerea lui Nabucodonosor. Deși această interpretare poate fi și a fost contestată, să o acceptăm aici în scopul acestei discuții. După ce s-a ajuns la o anumită durată de timp – 70 de ani – tot ce este necesar este un singur punct final pentru a fixa acea perioadă de timp în istorie.

Conform cărții „Babilonul cel Mare a căzut!” Regatul lui Dumnezeu guvernează! (1963), acest punct final a fost 537 î.e.n. Pentru a ajunge la acel an, autorul cărții Babilonul, după ce a respins sumar dovezile arheologice care susțineau anul 587 î.e.n. face acum o răsturnare de situație și acceptă cu ușurință dovezile arheologice care indică anul 539 î.Hr. ca fiind anul în care Babilonul a căzut în fața forțelor mezilor și perșilor.

În calcularea „primului an al lui Cirus, regele Persiei”, trebuie să procedăm cu fidelitate conform Cuvântului inspirat al lui Iehova Dumnezeu. Noi acceptăm de la istoricii laici anul 539 î.e.n. ca dată fixă, marcând căderea Babilonului, a treia putere mondială.¹⁵⁹

Cartea explică apoi că doi ani mai târziu, în 537 î.e.n., evreilor li s-a permis să se întoarcă în patria lor, punând astfel capăt celor 70 de ani în care – conform teologiei JW – Ierusalimul trebuia să rămână pustiu și nelocuit.

Dar este aceasta ceea ce spune Biblia despre încheierea perioadei de 70 de ani? Spune ea că cei 70 de ani se termină atunci când evreii se întorc în patria lor?

Dacă vă uitați la referințele încrucișate pentru Daniel 9:2, care sunt plasate atât în Biblia cu referințe NW (1984 engl., 2006 rom.), cât și în ediția mai recentă NW 2013 (engl., 2019 rom.), veți găsi o referință la profeția lui Ieremia, care spune:

Toată țara aceasta va ajunge un loc devastat și o pricină de uimire, și aceste națiuni vor trebui să-i slujească regelui Babilonului șaptezeci de ani.(Ieremia 25:11)

Ceea ce nu veți găsi este o trimitere la următorul verset:

„Iar când se vor împlini cei șaptezeci de ani”, zice Iehova, „voi trage la răspundere pentru nelegiuirea lor pe regele Babilonului și națiunea aceea, da, țara caldeenilor, și voi face din ea o întindere pustie pe timp indefinit”. (Ieremia 25:12)

Când a cerut Iehova socoteală „regelui Babilonului și națiunii aceleia”? Conform cărții Babilonul și tuturor celorlalte publicații ale Societății Watch Tower, acest lucru s-a întâmplat în 539 î.e.n. Conform acestui verset din Ieremia, cei 70 de ani s-au încheiat în 539 î.e.n. și nu în 537 î.e.n. Aceasta înseamnă că, după socoteala Martorilor lui Iehova, data de început pentru calculul celor 2.520 de ani profetici începe în 609 î.e.n. și se termină astfel în 1912.

Hai să reformulăm asta: Pe baza cronologiei acceptate de publicațiile Martorilor lui Iehova, timpurile neamurilor s-au încheiat în 1912, nu în 1914.

Acest lucru poate părea o mică eroare, dar, de fapt, această eroare de calcul are ramificații uriașe. În primul rând, pune sub semnul întrebării nivelul de erudiție al unui grup de oameni care pretind că sunt canalul pe care îl folosește Dumnezeu. Cum au putut să treacă 140 de ani fără ca cineva să observe această greșeală? Dacă acceptăm că toate acestea sunt doar o omisiune care a dăinuit timp de un secol și jumătate, cum putem avea încredere în astfel de oameni pentru a ne conduce la salvare? Cu toate acestea, ei continuă să pretindă că salvarea noastră depinde de ei.¹⁶⁰

Alternativa mult mai probabilă este chiar mai rea: că ei știau că acest verset le distruge calculele și au ales să ascundă acest lucru.

Organizația susține că descoperirile și interpretările cercetătorilor seculari, cum ar fi istoricii și arheologii, trebuie să treacă pe locul al doilea față de ceea ce este clar afirmat în Scriptură. Nu se aplică această regulă și la descoperirile și interpretările cercetătorilor Watch Tower? Este ipocrit să aplici altora o regulă pe care nu ești dispus să ți-o aplici ție însuți. Cartea Babilonul prezintă regula pe care Organizația pretinde că o urmează:

Iehova Dumnezeu se dovedește astfel a fi un cronometru precis. Dacă urmăm sistemul Său de numărare a timpului, conform Cuvântului Său scris, nu vom face nicio greșeală în calculele noastre. Prin urmare, nu putem fi de acord cu cronologii creștinătății care datează distrugerea Ierusalimului ca având loc în anul 587 î.e.n. și care, astfel, limitează pustiirea țării lui Iuda, fără oameni sau animale domestice, la doar cincizeci de ani. Dumnezeu Atotputernic a decretat că țara trebuia să zacă nelucrată, nelocuită timp de șaptezeci de ani pentru a se bucura de un număr relativ perfect de sabate, adică de zece ori șapte sabate. Dacă țara s-ar fi bucurat de mai puțin decât acest număr perfect de șaptezeci de ani, nu s-ar fi bucurat de numărul complet de sabate. Decretul lui Dumnezeu nu putea fi încălcat sau anulat și, conform decretului Său, țara lui Iuda s-a odihnit nelocuită șaptezeci de ani, din 607 până în 537 î.e.n. În propriul Său Cuvânt, Dumnezeu Atotputernic, cel care măsoară și numără perfect timpul, spune acest lucru. – 2 Cronici 36:19-23¹⁶¹

Singura scriere care este prezentată pentru a susține afirmația că „Dumnezeu Atotputernic a decretat că țara să rămână nelucrată, nelocuit timp de șaptezeci de ani” este 2 Cronici 36:19-23, care nu spune nimic de acest gen:

A ars casa adevăratului Dumnezeu și a dărâmat zidul Ierusalimului, a dat foc tuturor turnurilor de locuit și tuturor obiectelor de valoare, distrugând totul. Pe cei care au scăpat de sabie i-a dus prizonieri în Babilon și ei au ajuns să fie slujitorii lui și ai fiilor lui, până când a venit la putere regatul Persiei, ca să se împlinească cuvântul lui Iehova rostit prin gura lui Ieremia, până când țara s-a achitat de sabatele ei. Și a ținut sabatul în toate zilele cât a zăcut pustiită, ca să se împlinească cei șaptezeci de ani. În primul an al lui Cirus, regele Persiei, ca să se împlinească cuvântul lui Iehova rostit prin gura lui Ieremia, Iehova a trezit spiritul lui Cirus, regele Persiei, și el a făcut în tot regatul său, prin viu grai și în scris, o proclamație care zicea: „Iată ce a spus Cirus, regele Persiei: «Iehova, Dumnezeul cerurilor, mi-a dat toate regatele pământului și m-a însărcinat să-i construiesc o casă la Ierusalim, în Iuda. Oricine dintre voi este din poporul său, Iehova, Dumnezeul lui, să fie cu el și el să urce»“.

Ieremia 25:12 ne spune că cei 70 de ani se vor sfârși când regele Babilonului va fi tras la răspundere, iar 2 Cronici 36:21 ne spune că cei 70 de ani se vor sfârși când regele Persiei va începe să domnească. Publicațiile Societății Watch Tower sunt toate de acord că anul 539 î.e.n. a fost anul în care s-a întâmplat acest lucru. Așadar, chiar dacă acceptăm ideea că națiunea trebuia să fie complet pustie și nelocuită timp de 70 de ani, trebuie să stabilim anul exilului în Babilon la 609 î.e.n. Este o simplă aritmetică.

Am omis ceva? Există vreo altă scriere care să ne ajute să înțelegem de ce Organizația nu a făcut această modificare în cronologia sa? La urma urmei, învățătura din 1914 este o doctrină cât se poate de fundamentală pentru teologia JW. Ea marchează începutul Zilelor de pe urmă, punctul de plecare pentru măsurarea generației din Matei 24:34, baza pentru credința că unșii au fost înviați la cer în 1918 și, ceea ce este extrem de important, motivul pentru care Corpul conducător pretinde că numirea lor divină în calitate de sclav fidel și prevăzătora venit în 1919. Este de neconceput faptul că semnificația lui Ieremia 25:12 și a lui 2 Cronici 36:21 a trecut neobservată de către cercetătorii biblici de la Sediul central al Watch Tower în ultimii 100 de ani. Cu siguranță că trebuie să existe un motiv scriptural primordial care i-a ghidat de la 609 î.e.n. la 607 î.e.n.

Se întâmplă să posed o bibliotecă aproape completă de publicații Watch Tower, de la începutul fondării Societății. Căutând Ieremia 25:12 în lucrările de referință ale programului JW Library mi-a furnizat referințe care merg până în 1933 – aproape un secol de lucrări publicate! Scanarea tuturor acestor publicații, ori de câte ori Ieremia 25:12 a fost menționat, a produs o singură – da, așa este, doar una – explicație pentru motivul pentru care acest verset nu este folosit pentru a stabili anul 609 î.e.n. ca an de început pentru calculul din 1914. Iat-o redată în cartea „Toată Scriptura este inspirată de Dumnezeu și de folos”:

Ultimele versete din A doua carte a Cronicilor (36:17–23) oferă o dovadă incontestabilă a împlinirii profeţiei din Ieremia 25:12 şi, în plus, arată că trebuiau să treacă 70 de ani compleţi de la deplina pustiire a ţării până la restabilirea închinării aduse lui Iehova la Ierusalim, în 537 î.e.n. Aşadar, perioada de pustiire a început în 607 î.e.n. (Ier. 29:10; 2 Regi 25:1–26; Ezra 3:1–6).¹⁶²

Asta e! În aproape 100 de ani de publicare de informații despre 1914, aceasta este singura încercare de a explica de ce Ieremia 25:12 nu oferă o bază pentru a începe numărătoarea din 539 î.e.n. Se pretinde că 2 Cronici 36:17-23 oferă „o dovadă incontestabilă”, dar observați că nu se face niciun efort pentru a dezvălui care este această dovadă incontestabilă. Tocmai am citit 2 Cronici și nu se spune nimic despre „restabilirea închinării aduse lui Iehova la Ierusalim, în 537 î.e.n.”. Cu toate acestea, versetul afirmă clar că cei 70 de ani se încheie cu întronarea regelui Persiei, care a avut loc în 539 î.e.n. Așadar, singura „dovadă incontestabilă” pe care o oferă este că începutul celor 70 de ani ar trebui să fie 609 î.e.n. și nu 607 î.e.n.

De ce ar ascunde Societatea acest lucru de voi?

Societatea Watch Tower a moștenit interpretarea lui Daniel 4 de la Nelson Barbour, care a primit-o de la William Miller.¹⁶³ Izbucnirea Primului Război Mondial, care a avut loc la câteva luni de la momentul prezis de C. T. Russell în Turnul de veghe al Sionului, a dat un impuls extraordinar mișcării tinere a studenților în Biblie – impuls pe care Rutherford s-a grăbit să-l exploateze cu campania sa „Milioane de oameni care trăiesc acum nu vor muri niciodată”.¹⁶⁴

De atunci și până în prezent, Martorii lui Iehova au fost una dintre cele mai mari și mai vizibile mișcări de tip advent (apocaliptic), datorând o mare parte din puterea lor de a rămâne în viață coincidenței prezicerii lor din 1914 cu izbucnirea Primului Război Mondial. A schimba acest lucru acum, a sugera că au greșit de la început, chiar și cu doar doi ani, ar submina cu siguranță nu numai această doctrină fundamentală a sistemului lor de credință, ci ar pune sub semnul întrebării și baza afirmației conform căreia Corpul de guvernare a fost numit în 1919 de către Isus Cristos.

Cât de grav este acest eșec de a dezvălui adevărul? Cum ar privi Domnul nostru Isus acest act intenționat de ascundere?

Când Anania și Safira au ascuns adevărul despre suma de bani pe care o primiseră din vânzarea unui teren pe care îl dețineau, pretinzând că au donat întreaga sumă comunității creștine în curs de creștere din acea vreme, Dumnezeu i-a condamnat pe amândoi la moarte. Deși păcatul lor nu a făcut de fapt rău nimănui, Domnul a arătat exact cum îi privește pe mincinoși.

În Revelația 22:15, ni se spune că mincinoșilor și celor care îi susțin li se refuză viața. Prin urmare, ce se poate spune despre un grup de oameni care presupun că conduc milioane de creștini și că îi învață ca fiind canalul de comunicare al lui Dumnezeu, când aflăm că și-au mințit turma timp de mai bine de un secol?

Așa cum am spus la începutul acestui capitol, problema nu este că 607 î.e.n. este o dată greșită. Problema este că ei știau că este greșită și au ascuns această informație de Martorii lui Iehova.

Se face cu adevărat vinovat Corpul de guvernare de minciună?

În emisiunea din noiembrie 2016,165 de pe JW.org, Gerrit Lösch, din Corpul de guvernare, explică publicului său ce anume constituie o minciună. Iată câteva fragmente-cheie din acel discurs:

O minciună este o afirmație falsă prezentată în mod deliberat ca fiind adevărată. O înșelătorie. O minciună este opusul adevărului. Minciuna presupune să spui ceva incorect unei persoane care are dreptul să știe adevărul despre un subiect. Dar există, de asemenea, ceva ce se numește adevăr pe jumătate. Biblia le spune creștinilor să fie sinceri unii cu alții.

Așadar, trebuie să vorbim deschis și sincer unul cu celălalt, fără a ascunde informații care ar putea schimba percepția ascultătorului sau l-ar putea induce în eroare.

Din moment ce Iehova urăște mincinoșii, ar trebui să evităm toate minciunile, nu doar minciunile mari sau răutăcioase.

Cred că putem fi cu toții de acord cu definiția sa. Desigur, pentru a exista o minciună trebuie să existe o cunoaștere prealabilă a faptului că cineva spune un fals. Una este să te înșeli fără să știi cu privire la o credință și cu totul altceva să fii conștient că te înșeli și totuși să continui să predai doctrina falsă. Iată ce spune Gerrit Lösch, în aceeași emisiune, despre religiile care mint.

Apoi, există minciuni religioase. Dacă Satan este numit tatăl minciunii, atunci Babilonul cel Mare, imperiul mondial al religiei false, poate fi numit mama minciunii. Religiile false individuale ar putea fi numite fiice ale minciunii.

Gerrit ne spune că predicarea cu bună știință a unei minciuni ar transforma orice religie într-o religie falsă și, prin propriile sale cuvinte, ar constitui o religie ca fiind „fiica Babilonului cel mare”. El spune toate acestea fără nici o urmă de ironie în vocea sa. Oare nu știe că Organizația a făcut exact acest lucru în ceea ce privește anul 607 î.e.n.? Vă rog să țineți cont de faptul că nu este o chestiune banală. Iată ce are de spus un cercetător despre importanța anului 607 î.e.n. pentru teologia Watch Tower:

O examinare a dovezilor demonstrează că acestea constituie însăși fundamentul pentru afirmațiile și mesajul acestei mișcări.

Societatea Watch Tower pretinde că este „singurul canal” și „purtător de cuvânt” al lui Dumnezeu pe pământ. Rezumând învățăturile sale cele mai distinctive: afirmă că Regatul lui Dumnezeu a fost stabilit în ceruri în 1914, că „ultimele zile” au început în acel an, că Cristos s-a întors în mod invizibil în acel moment pentru a „inspecta” denominațiunile creștine și că, în cele din urmă, le-a respins pe toate, cu excepția Societății Watch Tower și a asociaților săi, pe care i-a numit în 1919 ca unicul său „instrument” pe pământ.

Timp de aproximativ șaptezeci de ani, Societatea a folosit cuvintele lui Isus din Matei 24:34 despre „această generație” pentru a învăța în mod clar și categoric că generația din 1914 nu va trece în mod pozitiv până când va veni sfârșitul final la „bătălia de la Armaghedon”, când fiecare om în viață, cu excepția membrilor activi ai Organizației Watch Tower, va fi distrus pentru totdeauna. Mii de Martori ai lui Iehova din „generația 1914” se așteptau pe deplin să trăiască pentru a vedea și a supraviețui acelei zile a apocalipsei și apoi să trăiască pentru totdeauna în paradisul de pe pământ.¹⁶⁶

Această referință provine dintr-o carte scrisă de un martor al lui Iehova suedez pe nume Carl Olof Jonsson, care, în 1968, a fost provocat, în timp ce predica, să aducă dovezi pentru poziția Societății cu privire la anul 607 î.e.n. ca fiind anul exilului evreiesc în Babilon. Fiind un iubitor al adevărului și sigur că teologia Organizației era solidă, el s-a angajat în ceea ce avea să se dovedească a fi mulți ani de cercetare – cercetare care, în cele din urmă, avea să ducă la concluzia că poziția Watch Tower cu privire la anul 607 î.e.n. era eronată.

Carl lucra sub aceeași presupunere pe care mulți dintre noi o aveam la acea vreme, și anume că Organizația era singura religie adevărată și că Martorii lui Iehova erau diferiți de alte religii prin faptul că ei ar fi fost dispuși să schimbe de bunăvoie orice înțelegere doctrinară dacă se dovedea a fi falsă și dacă Scriptura dezvăluia înțelegerea corectă.

Publicațiile arătaseră deseori modul în care alte religii se purtau cu cei care spuneau adevărul la putere. De exemplu, Biserica Catolică a avut Inchiziția spaniolă, care a durat șase secole. Dar noi credeam că Martorii, ca iubitori ai adevărului, erau diferiți. Doar oamenii răi care promovează minciuna îi atacau pe cei care spun adevărul, pentru că nu aveau altă apărare. Un prim exemplu în acest sens vine din primul secol, când fariseii și liderii religioși au fost nevoiți să îl atace și să îl persecute pe Isus Cristos și pe adepții săi, în încercarea de a-i reduce la tăcere pentru a nu mai vorbi adevărul.

Din păcate, fratele Carl Olof Jonsson a aflat că, în această privință, ca și în multe alte lucruri, Organizația Martorilor lui Iehova nu era diferită de religiile creștinismului pe care le condamna în mod obișnuit.

Acesta și-a prezentat concluziile în fața Corpului de guvernare în 1977. Aceștia i-au cerut să se dezică și să-și nege cercetările, lucru pe care nu l-a putut face. Ca urmare, a fost defăimat și, în cele din urmă, a fost exclus.

În 1983, Carl și-a publicat descoperirile în cartea sa The Gentile Times Reconsidered, care se află în prezent la a patra ediție, publicată de Hart Publishers și disponibilă pe Amazon. Dacă sunteți interesați să înțelegeți faptele referitoare la controversa din 607 î.e.n. vă recomand cu căldură să obțineți această publicație.

Gerrit Lösch spune că „trebuie să vorbim deschis și onest unul cu celălalt, fără a ascunde informații care ar putea schimba percepția ascultătorului sau l-ar putea induce în eroare”. Cu toate acestea, organul de conducere nu trăiește după aceste cuvinte. Martorilor nu li se permite să citească cărți care nu sunt de acord cu teologia Martorilor. Un Martor prins citind o carte precum The Gentile Times Reconsidered ar fi acuzat că se asociază cu apostații, ar fi hărțuit de către bătrâni și amenințat cu excluderea.

După definiția lui Gerrit Lösch, acest comportament este cel al unui mincinos. Corpul de guvernare pe care îl reprezintă prezintă în mod deliberat ca fiind adevărat ceva ce știe că este fals și „ascunde fragmente de informații care ar putea schimba percepția ascultătorului sau l-ar putea induce în eroare”.

Un efort disperat de a apăra doctrina 607 î.e.n.

Ultimul deceniu al secolului al XX-lea a marcat începutul „erei informației”. Odată cu crearea World Wide Web în 1989, a devenit posibil pentru orice persoană să publice informații care pot fi accesate instantaneu de milioane de oameni. De la inventarea tiparului, tehnologia nu a mai reprezentat o asemenea provocare pentru puternica influență pe care liderii religioși au avut-o în mod tradițional asupra turmelor lor. (Îmi amintesc că stăteam în Sala Regatului în timpul unei întâlniri și îmi foloseam iPad-ul pentru a verifica informațiile predate la studiul Turnului de veghe. )

Corpul de guvernare trebuie să fi recunoscut de timpuriu această amenințare la adresa autorității lor, deoarece am primit constant în reviste și prin intermediul Scrisorilor către Corpul de Bătrâni memento-uri despre „pericolele internetului”. Atât de mare a fost rezistența față de tot ceea ce avea legătură cu internetul, încât a fost un șoc pentru mulți dintre noi când am aflat că Corpul de guvernare își înființase propriul site web, numit acum JW.org. Sunt sigur că nu făceau decât să urmeze zicala: „Dacă nu-i poți învinge, alătură-te lor”.

Cu toate acestea, a continuat îndemnul de a evita rețelele de socializare și orice alte surse de informare în afara site-ului oficial al Organizației. Nu este surprinzător faptul că astfel de eforturi au eșuat. Frații și surorile au început să audă și să citească despre provocări la adresa unor credințe de mult timp susținute, cum ar fi validitatea anului 607 î.e.n.

Foarte probabil, acesta ar fi motivul pentru care Organizația a publicat în 2011 un articol în două părți, intitulat „Când a fost distrus Ierusalimul antic”, începând cu ediția publică din 1 octombrie a revistei Turnul de veghe.¹⁶⁷ Îmi amintesc că am citit acea serie de articole și am crezut că acestea ofereau dovezi credibile în sprijinul afirmației Organizației că 607 î.e.n. a fost anul în care Ierusalimul a fost distrus de armata Babilonului sub conducerea regelui Nabucodonosor. Nu aveam niciun motiv să mă îndoiesc de acea dată și, la acea vreme, încă aveam încredere în integritatea conducerii Societății. Nu mult timp după aceea, a început propria mea examinare a doctrinei 1914, dar aceasta s-a concentrat pe baza scripturală a doctrinei, nu pe acuratețea istorică a datării.

O soră umilă descoperă minciuna despre anul 607 î.e.n.

În timpul unei vacanțe în Anglia, în 2016, eu și răposata mea soție, Reta, ne-am întâlnit cu o bună prietenă,¹⁶⁸ , pe care nu o mai văzusem de ani de zile. În mod firesc, am profitat de ocazie pentru a-i împărtăși cunoștințele noastre nou descoperite despre falsitatea învățăturii din 1914. Această prietenă a fost, pe bună dreptate, îndoielnică la început, dar are o minte deschisă și astfel a ascultat ceea ce aveam de spus. Mi-a fost teamă că franchețea noastră ar fi putut pune capăt unei prietenii durabile și valoroase, deoarece eforturile mele anterioare de a împărtăși adevărul cu prietenii JW au avut aproape întotdeauna ca rezultat ceea ce s-ar putea numi o evitare blândă. Ceea ce nu știam atunci este că buna noastră prietenă poseda acea calitate care pare să fie din ce în ce mai rară în zilele noastre: Dragostea pentru adevăr. La fel ca bereenii din vremea lui Pavel, ea a pus la încercare cuvintele noastre.

Pentru ea, datarea calculului din 1914 a fost un bun punct de plecare, așa că a decis să examineze cele mai recente „dovezi” prezentate de publicații.

Înainte de a merge mai departe, trebuie să precizez că această femeie creștină nu este absolventă de universitate. Ea nu deține nicio diplomă academică. Cei mai mulți Martori ai lui Iehova s-ar uita la ea și ar vedea doar un vestitor obișnuit al congregației. Ei ar clasifica-o ca pe o soră umilă, nimic mai mult. Ea este așa, deși umilința ei este de tipul pe care Dumnezeu îl prețuiește. Dar, pe lângă aceasta, are o inteligență ascuțită și determinarea care îl determină pe un căutător al adevărului să cerceteze faptele. Astfel, ea a ales să abordeze raționamentul Societății Watch Tower folosind aceleași referințe pe care numerele din octombrie și noiembrie 2011 ale ediției publice a Turnului de veghe le folosesc pentru a apăra poziția Organizației cu privire la datarea din 607 î.e.n. Dacă anul exilului a fost de fapt 587 î.e.n. așa cum susțin aproape toți experții, atunci Martorii au greșit cu 20 de ani și ar trebui să propovăduiască anul 1934 ca fiind anul prezenței invizibile a lui Cristos.

În loc să recunoască faptul că au greșit, Corpul de guvernare a încercat să discrediteze dovezile arheologice. Au făcut acest lucru fără să vrea? Cred că, după ce am revăzut dovezile descoperite de prietena noastră, ar trebui să fii foarte naiv ca să nu-ți dai seama că aceste două articole ale Turnului de veghe au fost scrise cu intenția directă de a induce în eroare turma și de a proteja autoritatea Corpului de guvernare.

Prietena noastră a aflat că numerele din octombrie și noiembrie 2011 ale Turnului de veghe încearcă să submineze dovezile arheologice, punând sub semnul întrebării datarea neamului regilor Babilonului, precum și punând la îndoială integritatea înregistrărilor astronomice din Babilonul antic, ambele stabilind anul 587 î.e.n. ca dată a exilului evreilor.

Ceea ce urmează este rezultatul cercetărilor sale.

Relatarea din cartea Regi: cei 20 de ani care nu au existat niciodată

Pentru ca interpretarea din 607 î.e.n. să funcționeze, Organizația trebuie să găsească o modalitate de a adăuga 20 de ani în registrul regilor babilonieni. Afirmația lor este că acei ani există, dar lipsesc din registrul descoperirilor arheologice. Pentru a discredita ceea ce au descoperit cercetătorii, Turnul de veghe susține:

Atunci de ce susţin mulţi istorici că acest eveniment a avut loc în 587 î.e.n.? Ei se bazează pe două surse de informaţii: scrierile istoricilor clasici şi canonul lui Ptolemeu.¹⁶⁹

Pur și simplu nu este adevărat. Într-adevăr, folosind aceleași resurse pe care articolul Turnului de veghe le enumeră în bibliografia sa, prietena noastrăa aflat că cercetătorii se bazează literalmente pe zeci de mii de documente scrise neo-babiloniene conservate în lut, aflate în British Museum și în multe alte muzee din întreaga lume. Aceste documente istorice au fost traduse minuțios de către experți, apoi comparate între ele, apoi combinate ca niște piese de puzzle pentru a completa o imagine cronologică. Studiul cuprinzător al acestor documente prezintă cele mai solide dovezi, deoarece datele provin din surse primare, de la oameni care au trăit efectiv în timpul erei neo-babiloniene. Cu alte cuvinte, au fost martori oculari.

Babilonienii erau meticuloși în înregistrarea activităților cotidiene banale, cum ar fi căsătoriile, cumpărăturile, achizițiile de terenuri etc. De asemenea, datau aceste documente în funcție de anul de regență și de numele regelui în funcție. Ceea ce au descoperit arheologii este faptul că poporul babilonian a păstrat o abundență copleșitoare de chitanțe de afaceri și înregistrări juridice, înregistrând, fără să vrea, o urmă cronologică pentru fiecare rege care a domnit în epoca neo-babiloniană.

Aceste documente sunt atât de multe încât, atunci când sunt puse în ordine, frecvența medie este de unul la câteva zile. Nu este vorba de intervale de timp în săptămâni, luni sau ani. Astfel, pentru fiecare săptămână, experții au documente pe care este înscris numele unui rege babilonian, împreună cu anul numerotat al domniei sale. Întreaga eră neo-babiloniană a fost contabilizată de arheologi, iar aceștia o consideră drept dovadă primară.

Având în vedere greutatea acestor dovezi primare secvențiate cronologic, ar fi imposibil ca 20 de ani să dispară pur și simplu!

Prin urmare, afirmația de mai sus făcută în articolul din Turnul de veghe este falsă. Ea ne cere să acceptăm fără nicio dovadă că acești arheologi ignoră toate dovezile pe care au muncit atât de mult pentru a le compila în favoarea „scrierilor istoricilor clasici și a canonului lui Ptolemeu”.

Un argument de tip „paiață”

Există o logică falsă clasică, cunoscută sub numele de argument de paiață. Acesta constă în a face o afirmație falsă despre ceea ce adversarul tău vrea să spună cu adevărat, astfel încât să se vadă că îl poți învinge. Cu alte cuvinte, denaturați complet argumentul său, argumentați împotriva a ceva ce el nu vrea să spună deloc și astfel păreți că ieșiți învingător. Scopul dvs. nu este să vă convingeți adversarul că se înșeală. Dacă acesta ar fi fost scopul dumneavoastră, nu v-ați fi angajat în subterfugiul unui argument de tip paiață. Nu, scopul dumneavoastră este să păreți că aveți dreptate în timp ce ascundeți adevărata natură a argumentului adversarului dumneavoastră de toți privitorii. În esență, folosești un argument de paie pentru a-i induce în eroare pe ceilalți atunci când nu poți apela la adevăr pentru a-ți susține învățătura sau credința.

Cât de trist este să vezi publicațiile Watch Tower recurgând la această tehnică necinstită. Un exemplu de utilizare a acesteia se găsește în acest articol din 1 octombrie 2011 al Turnului de veghe. La pagina 31, autorul folosește un grafic (vezi mai jos) pentru a construi un astfel de argument de tip paiață.

Figura 13. Chenarul „Rezumat” din Turnul de veghe din 1 octombrie 2011.

Istoricii laici spun în general că Ierusalimul a fost distrus în 587 î.e.n.

Cronologia biblică indică în mod clar că distrugerea Ierusalimului a avut loc în 607 î.e.n.

Istoricii laici îşi bazează concluziile în principal pe scrierile istoricilor clasici şi pe canonul lui Ptolemeu.

Scrierile istoricilor clasici conţin erori semnificative şi nu sunt întotdeauna în armonie cu consemnările de pe tăbliţele de lut.

Acest „Rezumat” începe prin a afirma un lucru care este adevărat:

Istoricii laici spun în general că Ierusalimul a fost distrus în 587 î.e.n.

Vorbind în calitate de fost bătrân de congregație de lungă durată, știu că termenul laic este un termen blamatpentru Martorii lui Iehova. Este sinonim cu lumesc și evocă imediat în mintea Martorilor ideea că datele sunt suspecte, deoarece provin din „lumea lui Satan”. Această prejudecată transpare în următoarea lor afirmație, care este falsă:

Cronologia biblică indică în mod clar că distrugerea Ierusalimului a avut loc în 607 î.e.n.

Nu, nu este așa. De fapt, Biblia nu ne oferă nicio dată. Ea indică doar anul 19 al domniei lui Nebucadnețar și precizează că perioada de robie durează 70 de ani. Trebuie să ne bazăm pe cercetarea laicăpentru data de început, nu pe Biblie.

Am demonstrat deja că cea de-a treia afirmație nu este adevărată. Istoricii laicinu folosesc scrierile istoricilor clasici și nici canonul lui Ptolemeu ca sursă principală de cercetare. În schimb, ei trag concluzii bazate pe date concrete dobândite din mii de tăblițe de lut dezgropate. Aceasta este esența argumentului de paie al Organizației.

Organizația trebuie să găsească un motiv pentru a-și susține afirmația că lipsesc aproximativ 20 de ani din istoricul regilor babilonieni, dar, din păcate, miile de tăblițe de lut dezgropate nu reușesc să ofere dovezile de care au nevoie pentru a susține data de 607 î.e.n.

Observați cum Organizația recunoaște mai întâi această abundență de date concrete care stabilesc anul exact al distrugerii Ierusalimului, apoi încearcă să le respingă pe toate cu o presupunere nefondată:

Există tăbliţe cu informaţii comerciale pentru toţi anii atribuiţi în mod tradiţional regilor neobabilonieni. Dacă adunăm anii de domnie ai tuturor acestor regi şi calculăm înapoi de la domnia lui Nabonid, ultimul rege neobabilonian, anul la care ajungem pentru distrugerea Ierusalimului este 587 î.e.n. Totuşi, această metodă de calcul este exactă numai dacă fiecare rege a urcat pe tron în acelaşi an în care predecesorul său şi-a încheiat domnia, fără ca între ei să fi domnit altcineva.¹⁷⁰

Propoziția subliniată introduce îndoiala în descoperirile arheologilor din lume, dar nu aduce nicio dovadă care să o susțină. Trebuie să presupunem că Organizația Martorilor lui Iehova a descoperit suprapuneri și lacune în anii de domnie necunoscute până acum, care au scăpat nenumăraților cercetători dedicați?

Aceste mii de tăblițe cuneiforme sunt surse primare. În ciuda erorilor ocazionale de scriere sau de descifrare, a neregulilor sau a pieselor lipsă, ca set combinat, ele prezintă în mod covârșitor o imagine coerentă și unitară. Documentele primare prezintă dovezi imparțiale, deoarece nu au o agendă proprie. Ele nu pot fi influențate sau mituite. Ele există pur și simplu ca martori imparțiali care răspund la întrebări fără a rosti un cuvânt.

Pentru ca doctrina lor să funcționeze, calculele Organizației necesită un decalaj de 20 de ani în epoca neo-babiloniană care pur și simplu nu poate fi luat în considerare.

Știați că publicațiile Watch Tower au publicat de fapt anii de domnie acceptați ai regilor neo-babilonieni fără nicio contestație? Această ambiguitate pare să fi fost făcută fără să vrea. Ar trebui să vă trageți propriile concluzii din datele enumerate aici.

Numărând înapoi din 539 î.e.n., când Babilonul a fost distrus – o dată asupra căreia sunt de acord atât arheologii, cât și Martorii lui Iehova – îl avem pe Nabonidus, care a domnit timp de 17 ani, între 556 și 539 î.e.n.¹⁷¹

Nabonidus i-a urmat lui Labashi-Marduk, care a domnit doar 9 luni din 557 î.e.n. El a fost numit de tatăl său, Neriglissar, care a domnit timp de patru ani, între 561 și 557 î.e.n., după ce l-a ucis pe Evil-merodach, care a domnit timp de 2 ani, între 563 și 561 î.e.n.¹⁷²

Nebucadnețar a domnit timp de 43 de ani.¹⁷³

Dacă adunăm acești ani, rezultă că anul de început al domniei lui Nabucodonosor este 606 î.e.n.

Regele | Perioada de domnie | Durata domniei
Nabonidus | 556-539 î.e.n. | 17 ani
Labashi-Marduk | 557-556 î.e.n. | 9 luni
Neriglissar | 561-557 î.e.n. | 4 ani
Evil-merodach | 563-561 î.e.n. | 2 ani
Nebuchadnezzar | 563-606 î.e.n. | 43 de ani

Toate aceste date sunt preluate direct din publicațiile Watch Tower.

Potrivit Bibliei, zidurile Ierusalimului au fost sparte în anul al 18-lea al domniei lui Nebucadnețar și distruse în anul 19 al domniei sale.

În luna a cincea, în ziua a șaptea a lunii, adică în al nouăsprezecelea an al regelui Nebucadnețar, regele Babilonului, a venit la Ierusalim Nebuzaradan, șeful gărzii personale, slujitorul regelui Babilonului. El a ars casa lui Iehova, casa regelui și toate casele din Ierusalim. A dat foc casei fiecărui om de seamă. (2 Regi 25:8, 9)

Prin urmare, dacă adăugăm 19 ani la începutul domniei lui Nebucadnețar, pe care datele din publicațiile Watch Tower îl stabilesc la 606 î.e.n., obținem 587 î.e.n., ceea ce este exact ceea ce toți experții sunt de acord!

Folosind propriile date publicate, Organizația și-a contrazis fără să vrea propriile învățături, potrivit cărora 607 î.e.n. este data distrugerii Ierusalimului.

Cu toate acestea, nefiind niciodată dispuși să lase faptele să stea în calea unei doctrine bune, ei ignoră calculele matematice și, în cartea Perspicacitate din Scripturi, schimbă în mod arbitrar anii domniei lui Nebucadnețar pentru a începe în anul 624 î.e.n.:

Al doilea conducător al Imperiului neo-babilonian; fiul lui Nabopolassar și tatăl lui Awil-Marduk (Evil-merodach), care i-a succedat la tron. Nebucadnețar a domnit ca rege timp de 43 de ani (624-582 î.e.n.)¹⁷⁴

Ignorarea matematicii și a dovezilor istorice în favoarea interpretării personale a Scripturii nu este calea spre adevăr.

Cum ocolește Organizația acest aspect? Unde găsesc cei 19 ani lipsă pentru a amâna începutul domniei lui Nabucodonosor la 624 î.e.n. pentru ca distrugerea Ierusalimului în 607 î.e.n. să funcționeze?

Ei nu pot găsi cei 19 ani lipsă, așa că pur și simplu sugerează că trebuie să fie acolo și se bazează pe încrederea martorilor lui Iehova de rând pentru a nu cerceta prea adânc dovezile.

Consemnarea astronomică: adevărul este în stele!

Figura 14. VAT 4956.

Figura 15. Constelațiile.

VAT 4956 este un număr atribuit unei anumite tăblițe de lut care descrie date astronomice referitoare la anul 37 al domniei lui Nebucadnețar.

Babilonienii erau experți în astronomie. De-a lungul mai multor secole, au înregistrat cu precizie mișcările planetare, solare și lunare, precum și eclipsele. Combinația acestor poziții planetare le blochează într-o cronologie absolută pe care o putem urmări cu precizie.

Fiecare combinație este la fel de unică ca o amprentă umană sau ca un număr de bilet de loterie.

Cât de precisă este sincronizarea orbitelor planetare? Ele sunt atât de precise și atât de previzibile încât oamenii de știință au reușit să creeze algoritmi computerizați care ne vor permite să știm exact unde se afla fiecare planetă din sistemul solar în orice moment din istoria înregistrată. De fapt, există o aplicație excelentă pe care o puteți descărca și rula pe smartphone sau tabletă, numită SkySafari 6 Plus, disponibilă pe internet sau în magazinele de aplicații din Apple și Android. Cu ajutorul acesteia, puteți vedea cu exactitate unde se afla pe cer o anumită planetă descrisă pe VAT 4956 la o anumită dată, pentru a vedea dacă pozițiile se potrivesc. Dacă acestea corespund, atunci se dovedește că datele de pe VAT 4956 sunt exacte.

V-aș recomanda să o descărcați pentru a vă putea face propriile cercetări. Asigurați-vă că obțineți versiunea Plus a aplicației, deoarece versiunea mai ieftină nu permite efectuarea de calcule pentru anii înaintea erei noastre.

Ceea ce urmează să vedem este atât de devastator pentru doctrina Societății Watch Tower cu privire la anul 607 î.e.n. încât s-ar părea că nu au altă soluție decât să își reajusteze interpretarea doctrinară. Datele astronomice dovedesc în mod concludent că data de 587 î.e.n. pentru distrugerea Ierusalimului – cea asupra căreia sunt de acord toți arheologii – este de fapt data adevărată, iar 607 î.e.n. nu este.

După cum tocmai am văzut, bărbații din Corpul de guvernare nu sunt dispuși să lase dovezile concrete să le perturbe cadrul lor doctrinar bine pus la punct. Cu toate acestea, este greu să te opui unor fapte pe care martorul obișnuit le poate corobora singur folosind doar un smartphone. Este exact ceea ce a făcut umila noastră soră. Cu toate acestea, Turnul de veghe din noiembrie 2011 (partea a doua a articolului) face tot posibilul pentru a-și determina cititorii să nu ia în considerare dovezile. Observați:

Pe lângă eclipsa menţionată mai devreme, pe tăbliţă mai apar 13 serii de observaţii lunare şi 15 observaţii planetare. Acestea descriu poziţia lunii sau a planetelor în raport cu anumite stele sau constelaţii.¹⁷⁵

După cum vom vedea, observațiile planetare oferă dovezi concludente că 587 î.e.n. a fost data distrugerii Ierusalimului. Prin urmare, Corpul de guvernare trebuie să discrediteze cumva această dovadă. Ei încearcă să facă acest lucru folosind nota de subsol 18, care spune în parte:

Deşi semnul cuneiform pentru lună este foarte clar, unele semne pentru numele planetelor şi pentru poziţiile lor nu sunt clare.¹⁷⁶

Această afirmație vagă este menită să semene îndoieli cu privire la fiabilitatea datelor disponibile. Este cu adevărat relevantă? Adevărul este că pe tăblița VAT 4956, semnul babilonian pentru planeta Saturn este cunoscut și este clar. Nu există nimic ambiguu sau îndoielnic cu privire la ceea ce reprezintă acel simbol. Acesta reprezintă planeta Saturn.

Ce ne spune locația planetei Saturn, așa cum a fost descrisă de astronomii babilonieni, despre calendarul evenimentelor de pe Pământ?

Conform traducerii tăbliței VAT 4956, în anul 37, luna 1 a lui Nebucadnețar, regele Babilonului, Saturn se afla în fața Rândunelei. Rândunica este regiunea cerului nopții pe care noi o numim acum Pești. Cerul nopții este împărțit în 12 regiuni. Saturn trece prin toate acestea pe orbita sa de 29,4 ani.

Aceasta înseamnă că Saturn are nevoie de 2,42 ani pentru a se deplasa prin fiecare dintre cele 12 constelații. Odată ce Saturn iese din Pești, nu se va mai întoarce acolo decât peste 27 de ani. Potrivit astronomilor babilonieni, Saturn s-a aflat în Pești în anul 37 al lui Nabucodonosor, pe care arheologii l-au stabilit în anul 568 î.e.n.

Rularea programului nostru SkySafari Plus și setarea orei și datei la vineri, 22 aprilie 568 î.e.n., ora 1:00 AM, locația: Bagdad, obținem această imagine care ne arată planeta Saturn în constelația Pești (Figura 16).

Figura 16. SkySafari Plus arată Saturn în Pești la 22 aprilie 568 î.e.n.

Aici avem date astronomice care confirmă că anul 37th al domniei lui Nabucodonosor a fost anul 568 î.e.n. De ce este important acest lucru? Din cauza a ceea ce ne spune Ieremia despre distrugerea Ierusalimului.

Ieremia 52:12 ne spune că în anul 19th al lui Nebucadnețar, regele Babilonului, Ierusalimul a fost distrus. În capitolul 5 din Ieremia aflăm că asediul a durat peste un an. Ieremia a avut o viziune în anul 18th al domniei lui Nebucadnețar, în timp ce orașul era asediat.¹⁷⁷ Așadar, dacă putem stabili cu precizie anul 37 al lui Nebucadnețar, este ușor de făcut o scădere pentru a ajunge la anul asediului și al distrugerii Ierusalimului, care se dovedește a fi 587 î.e.n.

Dacă ați introduce în aplicația SkySafari anul 588 î.e.n. ca fiind anul 37 al lui Nebucadnețar, în conformitate cu ceea ce ne învață Turnul de veghe, ați găsi Saturn în Rac (în latină, Crab). Pentru a se afla acolo unde astronomii babilonieni au observat că se află, Saturn ar fi trebuit să părăsească Racul, să treacă prin Leu, Fecioară, Balanță, Scorpion, Săgetător, Capricorn și Vărsător, înainte de a ajunge în Pești sau Rândunicapentru babilonieni. Asta înseamnă o călătorie de 19 ani. Anii lipsă nu lipsesc deloc. Turnul de veghe a greșit anul! A greșit anul pentru că Russell a greșit, iar Russell a greșit pentru că a acceptat cronologia pastorului adventist Nelson Barbour, iar Barbour a greșit pentru că a respins cercetările altora și le-a inventat pe ale lui.¹⁷⁸ Ceea ce avem aici este o greșeală făcută acum aproximativ 200 de ani, care continuă să-i deruteze pe Martorii lui Iehova care se încred în învățăturile oamenilor.

Adevărata problemă cu care ne confruntăm

Există mult mai multe dovezi de luat în considerare. Pentru cei interesați, aș dori să vă trimit din nou la lucrarea foarte erudită a lui Carl Olof Jonsson, The Gentile Times Reconsidered.¹⁷⁹

Veți pierde esențialul dacă tot ce veți reține de aici este că poziția Organizației cu privire la anul 607 î.e.n. ca dată a exilului babilonian este greșită. Cu toții suntem imperfecți și cu toții facem greșeli, așa că oricine se poate înșela în legătură cu ceva, chiar și cu ceva atât de important ca doctrina din 1914. Ideea nu este că se înșeală. Ideea este că ei știau că greșesc și nu au făcut nimic pentru a remedia problema. Ideea este că, știind că au greșit, au continuat să promoveze această doctrină falsă ca fiind adevărul lui Dumnezeu; iar prin excluderea din rândul membrilor săi a oricărei persoane care a încercat să publice adevărul real, așa cum au făcut cu Carl Olof Jonsson, ei păcătuiesc de bună voie.

Dacă încă mai doriți să credeți că nu știau și că au acționat doar cu cele mai bune intenții, luați în considerare faptul că pentru a descoperi aceste fapte nu a fost nevoie de un savant de la Harvard, ci doar de un martor al lui Iehova obișnuit – o soră cu dragoste pentru adevăr și cu dorința de a verifica dovezile. Ei bine, poate că nu martorul obișnuit al lui Iehova, deoarece dorința de a avea o minte nobilă precum vechii locuitori din Bereea lipsește cu desăvârșire la majoritatea foștilor mei prieteni și asociați cu JW.¹⁸⁰

Dacă prietena mea a putut afla adevărul, de ce nu ar putea face același lucru acei oameni care pretind cu atâta mândrie că sunt canalul special al lui Dumnezeu? Nu i-ar fi condus spiritul lui Dumnezeu la tot adevărul?¹⁸¹ Nu ar trebui să fie ei sclavul fidel și prevăzător care le dă mâncare slujitorilorla timpul potrivit? Nu cumva acea hrană le este înmânată de Isus prin intermediul spiritului sfânt?

În mod clar, au eșuat lamentabil în a hrăni turma cu adevărul biblic. Până în ziua de azi, conducerea Organizației continuă să promoveze interpretarea lor despre timpurile neamurilor și fac tot ce le stă în putință pentru a refuza accesul turmei la orice altă sursă de informații. În plus, ei intimidează pe oricine încearcă să dezvăluie adevărul despre această doctrină cu amenințări de excludere de pe listă sub falsa acuzație de apostazie.

Într-o viziune către apostolul Ioan, Domnul nostru Isus ne avertizează:

Afară sunt câinii și cei care practică spiritismul și cei care sunt imorali din punct de vedere sexual și ucigașii și idolatrii și toți cei care iubesc și practică minciuna. (Revelația 22:15 NW 2019)

Când iubim ceva, îl vom apăra. Organizația continuă să își apere învățătura din 1914 și continuă să o promoveze în predicile din întreaga lume, chiar dacă are numeroase dovezi care arată că este falsă. Întrebarea pentru noi, ca indivizi, este dacă vom participa sau nu la răspândirea acestei învățături false, a acestei false vești bune, a acestei minciuni!

„Împlinirea antitipică din 1914: o fundație construită pe nisip” de la pagina 78

„Corpul de guvernare își subminează propria învățătură!” de la pagina 88

. Iacov 3:1

Termen dezvăluit de Geoffrey Jackson, membru al CG, sub jurământ, la 14 august 2015, în timp ce a depus mărturie în fața Comisiei regale din Australia privind răspunsurile instituționale la abuzurile sexuale asupra copiilor.

„Babilonul cel Mare a căzut!” Regatul lui Dumnezeu guvernează! cap. 18, p. 366

„Celelalte oi nu ar trebui să uite niciodată că salvarea lor depinde de sprijinul lor activ pentru «frații» unși ai lui Hristos care sunt încă pe pământ.” (w12 15/3 p. 20 par. 2)

Capitolul 18, pag. 372-3

si p. 84 par. 35 „Cartea biblică numărul 14 – 2 Cronici”

A se vedea „Originea doctrinei despre 1914” de la pagina 72

A se vedea „Anexa D: Harpa lui Dumnezeu Coperta și prezentarea model pentru campanie” de la pagina 373.

La aproximativ 3:00 minute https://www.jw.org/en/library/videos/#en/mediaitems/StudioMonthlyPrograms/pub-jwb_201611_1_VIDEO

The Gentile Times Reconsidered, ediția a 4-a, p. 2.

w11 1/10, p. 26-31; w11 1/11, p. 22-28

Prietena noastră dorește să rămână anonimă, deoarece face parte dintr-o familie numeroasă de Martori ai lui Iehova și nu dorește să fie evitată pentru că nu mai împărtășește credința lor.

w11 1/10 p. 29

w11 1/11 „Când a fost distrus Ierusalimul antic? – Partea a II-a” p. 24 nota de subsol

it-2 engl. p. 457 „Nabonidus”; a se vedea, de asemenea, Aid to Bible Understanding (Ajutor pentru înțelegerea Bibliei), engl. p. 1195

w65 engl. 1/1 p. 29

dp cap. 4 p. 50 alin. 9; it-2 engl. p. 480 alin. 1

it-2 engl. p. 480

w11 1/11 p. 26

Ibidem, p. 28.

Ieremia 32:1, 2

Vezi Anexa H: „Singurul om cu adevărat responsabil pentru 607 î.e.n.”

Pe amazon.com, ISBN-13: 978-1039110816

Faptele 17:11

Ioan 14:25, 26

6

Predicând speranța greșită de salvare

„Dar, chiar dacă vreunul dintre noi sau un înger din cer v-ar anunța o altă veste bună decât aceea pe care v-am anunțat-o noi, să fie blestemat!” (Galateni 1:8)

Când Martorii lui Iehova stau pe stradă lângă cărucioarele lor cu literatură sau merg din ușă în ușă în serviciul lor, ce veste bună oferă ei cu adevărat publicului? Ce speranță de salvare așteaptă martorii pentru ei înșiși? În mod evident, speranța lor este puternică, deoarece îi motivează să sacrifice atât de mult din viața și din mijloacele de trai pentru a se angaja în activitatea de predicare, precum și în alte activități teocratice¹⁸², care consumă mult timp. Pot spune acest lucru fără teama de a fi contrazis, deoarece l-am trăit, iar situația și motivația mea erau toate tipice pentru martorul lui Iehova obișnuit.

În tinerețe, am vrut să merg la universitate, dar am renunțat pentru că am fost convins să cred că Armaghedonul era chiar după colț. În loc să urmez o carieră, mi-am petrecut șapte dintre anii mei de formare ca adult predicând în Columbia, America de Sud. Când m-am căsătorit, la 27 de ani, eu și soția mea am decis să renunțăm la a avea copii pentru că sfârșitul era atât de aproape. Am vrut să ne creștem copiii în Lumea Nouă.

Timp de mai bine de patruzeci de ani, mă trezeam practic în fiecare sâmbătă dimineața, îmi puneam costumul și cravata și ieșeam în predicare. Am crezut că îl slujesc pe Iehova Dumnezeu. Credeam că eram angajat într-o campanie mondială de predicare salvatoare, care nu se va mai repeta niciodată, pentru a-l proclama pe Rege și Regatul Său. Credeam că predic vestea bună a salvării.

Desigur, dacă aș fi predicat cu adevărat vestea cea bună a Regatului lui Cristos, atunci toate acele sacrificii ar fi fost justificate. Dar acum știu că nu a fost cazul, și nu doar pentru că prezența lui Cristos din 1914 este falsă. Este ceva mult mai rău în legătură cu vestea bună pe care o predică Martorii lui Iehova. Ei propovăduiesc o falsă speranță de salvare.

Evanghelia după Martorii lui Iehova

Martorii predică o veste bună pervertită despre salvare, care împarte speranța salvării în două categorii: Prima speranță este cea a vieții nemuritoare în ceruri. Aceasta este limitată la doar 144.000 de indivizi unși, dintre care cei mai mulți au fost deja selectați. A doua speranță, care este deținută de 99,9% dintre toți Martorii lui Iehova, este aceea de a fi declarați drepți ca prieteni ai lui Dumnezeu pentru a trăi pe pământ, fie prin supraviețuirea la Armaghedon, fie prin învierea în Lumea Nouă. În mod ciudat, această declarare a neprihănirii de către Dumnezeu este condiționată. Ea nu le garantează viața, așa cum o face pentru cei unși. Ei vor continua să fie păcătoși și trebuie să lucreze pentru a ajunge la perfecțiune până la sfârșitul domniei de o mie de ani a lui Cristos.

În ceea ce privește restul omenirii, în mod tradițional existau două posibilități, conform teologiei Watch Tower: Dacă vor fi în viață când va veni Armaghedonul, vor fi distruși de Dumnezeu, fără speranța unei învieri viitoare. Dacă mor înainte de Armaghedon, probabil că vor fi înviați în timpul domniei milenare și vor avea posibilitatea de a accepta beneficiul jertfei de răscumpărare a lui Cristos. Dacă nu o fac, vor muri pentru toată eternitatea.

Recent, se pare că există o nouă lumină asupra subiectului despre cine dintre cei nedrepți va fi înviat. Desigur, Isus nu spune, dar Corpul de guvernare simte nevoia să intervină în această chestiune. În numărul din mai 2022 al ediției de studiu Turnului de veghe, citim următoarele:

Înseamnă aceasta că toți oamenii care au murit vor învia în timpul Domniei de O Mie de Ani? Nu. Cei care au respins cu încăpățânare ocazia de a-i sluji lui Iehova cât timp au trăit nu vor fi readuși la viață. Lor li s-a oferit această șansă, însă, prin decizia lor, au dovedit că nu sunt demni să trăiască în Paradis. (Mat. 25:46; 2 Tes. 1:9; Apoc. 17:8; 20:15)¹⁸³

Așadar, dacă ai un partener, un părinte sau un copil necredincios (adică necredincios), ei nu vor avea parte de înviere, pentru că ‘au avut șansa lor’ și au ratat-o!?

Aroganța „savanților” Watch Tower este egalată doar de inepția lor în interpretarea Bibliei!

Textele doveditoare pe care le citează în acest paragraf dovedesc doar că unii oameni vor muri veșnic, dar nu există nicio indicație fermă cu privire la momentul în care se va întâmpla acest lucru. Mai rău este afirmația care urmează: „Ei… au dovedit că nu erau demni…”

Mai exact, cine dintre cei nedrepți sunt vrednici? Nu este datorită bunătății nemeritate (o expresie de la JW), sau harului, că celor nedrepți li se acordă o șansă la viața veșnică?

Oricum ar fi, conform Martorilor lui Iehova, vor fi trei învieri. La un capăt al spectrului va fi învierea celor drepți la viață în ceruri. La celălalt capăt va fi învierea celor nedrepți la judecată. Iar între aceste două va fi o înviere a celor drepți, dar nu la viață, decât dacă vor fi judecați ca fiind demni după o mie de ani; deci, din punct de vedere tehnic, aceasta face ca învierea celor drepți să fie o înviere la judecată. Ce concept ciudat!

Iată doctrina în câteva cuvinte:

În baza credinţei noastre în jertfa de răscumpărare a lui Cristos, Iehova ne-a declarat drepţi, pe cei unşi considerându-i fii, iar pe alte oi, prieteni.

Iehova i-a declarat pe unșii Săi drepți ca fii și pe celelalte oi neprihănite ca prieteni pe baza jertfei de răscumpărare a lui Cristos…184

Desigur, Biblia nu spune nimic despre o înviere a creștinilor care sunt declarați drepți de Dumnezeu ca prieteni și care sunt judecați ulterior timp de 1.000 de ani pentru a se asigura că au rămas drepți. Oare Iehova își acoperă greșelile? Vedeți cum interpretările eisegetice prost concepute pot face de râs îndurarea lui Dumnezeu?

Bineînțeles, Biblia nu face nicio mențiune despre această a doua sau a treia înviere a prietenilor lui Dumnezeu. De fapt, ea nu menționează trei tipuri de înviere, ci doar două.

Și am în Dumnezeu speranța… că va fi o înviere atât a celor drepți, cât și a celor nedrepți. (Faptele 24:15)

Nu vă mirați de lucrul acesta, pentru că vine ceasul când toți cei din mormintele de amintire vor auzi glasul său și vor ieși afară: cei care au făcut lucruri bune, pentru o înviere a vieții, iar cei care au practicat lucruri rele, pentru o înviere a judecății. (Ioan 5:28, 29)

În Luca 12:32, Isus se referă la ucenicii săi evrei ca la o „turmă mică”. Martorii lui Iehova și-au însușit acest termen și pretind că se referă la cei 144.000 de oameni unși cu o speranță cerească. Isus nu face nicio mențiune despre 144.000 atunci când se referă la turma mică. Vor mai trece aproximativ 70 de ani până când acest număr va fi dezvăluit de Isus în Revelația către Ioan.

În Ioan 10:16, Isus face referire la neamurile care se vor alătura mai târziu ucenicilor săi evrei pentru a deveni o singură turmă sub conducerea sa, ca fiind „alte oi”. Corpul de guvernare și-a însușit acest termen pentru a se referi la toți Martorii lui Iehova care nu fac parte din cei 144.000 de martori unși. Aceștia nu au o speranță cerească și nu sunt înviați la viață.¹⁸⁵

Tabelul următor ilustrează diferențele fundamentale dintre cele două speranțe de salvare pe care Martorii lui Iehova le predică ca parte a mesajului veștii bune a Regatului.

Tabel de diferențe între „turma mică” și „alte oi”

Turma mică | Alte oi
Numiți copii ai lui Dumnezeu. (Romani 8:14, 21) | Numiți prietenii lui Dumnezeu. (it-1 p. 606; w95 1/7 p. 15 par. 5)
În Noul Legământ. (Luca 22:20) | Nu sunt incluși în Noul Legământ. (w09 15/1 p. 29, par. 16)
Îl au pe Isus ca mediator. (1 Timotei 2:5, 6) | Nu au un mediator. (it-2 engl. p. 362)
Sunt înviați la viață nemuritoare. (Revelația 20:4-6) | Rămân imperfecți ca păcătoși până la sfârșitul celor o mie de ani. (w85 15/10 p. 31; w51 15/5 p. 308)
Sunt născuți din nou. (Ioan 3:3-5) | Nu sunt născuți din nou. (w82 1/2 p. 26-29; w86 15/2 p. 14 par. 16)
Să se împărtășească din însemnele care reprezintă trupul și sângele lui Cristos. (Luca 22:19; 1 Corinteni 11:24, 25) | Nu se împărtășesc din emblemele care reprezintă carnea și sângele lui Cristos. w09 15/1 p. 29 par. 16)
Să domnească împreună cu Isus ca regi și preoți. (Revelația 5:10; 20:4-6; 1 Corinteni 4:8) | Vor trăi ca supuși sub conducerea lui Isus și a celor 144.000. (w12 15/3 p. 20 par. 2)

Veți observa că, în timp ce există referințe scripturale pentru fiecare caracteristică listată pentru turma mică, nu există referințe scripturale pentru acele caracteristici listate în cadrul clasei alte oi, așa cum sunt definite de Martorii lui Iehova. Aceasta nu este o omisiune. Pur și simplu, nu există referințe scripturale clare care să susțină acele elemente pe care Martorii sunt învățați că îi caracterizează pe membrii din „alte oi”.

Iată o întrebare care merită luată în considerare: Ce se întâmplă dacă alte oi fac parte de fapt din turma mică? Vom ajunge la această întrebare imediat.

O punte prea depărtată

Punerea sub semnul întrebării a unor doctrine precum suprapunerea generațiilor sau prezența invizibilă a lui Cristos din 1914 nu afectează cu adevărat speranțele și visele unui Martorul obișnuit. Nu la fel se întâmplă când pui la îndoială speranța celor din Alte oi. Timp de decenii, publicațiile au prezentat Martorilor ilustrații frumoase care descriu o viață idilică în Lumea Nouă, cu mâncare din belșug și adunări pline de bucurie. Copiii sunt înfățișați jucându-se în siguranță cu animalele sălbatice. Cei înviați sunt înfățișați întorcându-se pentru a fi alături de familiile lor.

Este firesc ca oamenii care au fost hrăniți cu aceste imagini puternice și emoționante să se îndoiască la gândul că vestea bună nu este despre o speranță pământească. De asemenea, ei se vor împotrivi la gândul de a merge în cer, așa cum Martorii învață că se va întâmpla cu cei unși. Vor refuza ideea de a nu-i mai vedea niciodată pe cei dragi, deoarece, conform doctrinei JW, cei 144.000 pleacă la cer, fără a se mai întoarce vreodată. Și, mai mult decât toate acestea, Martorul de rând se va împotrivi speranței oferite de Isus, deoarece a fost instruit de nenumăratele articole de studiu ale Turnului de veghe și cuvântări de Comemorare să se simtă nedemn de a fi uns cu Spiritul Sfânt, sau născut din nou.

Dacă simți o astfel de teamă, te rog să o lași deoparte pentru moment și să mergi mai departe cu investigația ta despre adevărata speranță care ți se oferă în calitate de creștin. Dacă Corpul de guvernare se poate înșela cu privire la cine sunt „alte oi”, atunci se poate înșela și cu privire la orice altceva.

Aici intervine încrederea. Trebuie să ne încredem în bunătatea Tatălui nostru ceresc. Gândiți-vă la acest verset scriptural:

Dar, așa cum este scris: „Lucruri pe care ochiul nu le-a văzut, urechea nu le-a auzit și la inima omului nu s-au suit, așa sunt lucrurile pe care le-a pregătit Dumnezeu pentru cei ce-l iubesc“. Dar nouă Dumnezeu ni le-a dezvăluit prin spiritul său, căci spiritul cercetează toate lucrurile, chiar și lucrurile profunde ale lui Dumnezeu. (1 Corinteni 2:9, 10)

Timp de mii de ani, slujitori credincioși precum Avraam, Moise și Daniel au așteptat cu nerăbdare lucrurile pe care Dumnezeu le-a rezervat pentru ei, dar aceste lucruri erau dincolo de imaginația lor. Cu toate acestea, ei au avut încredere că tot ceea ce își puteau imagina va fi depășit în uimire de realitatea pe care Iehova o avea rezervată pentru ei. Acum, aceste realități au fost revelate de Isus prin intermediul Duhului Sfânt celor pe care Dumnezeu îi socotește copiii săi. Să nu ne gândim niciodată că răsplata pe care ne-a prezentat-o Corporația Watch Tower ar putea să se apropie măcar de natura minunată a speranței de salvare pe care a ‘pregătit-o Dumnezeu pentru cei ce-l iubesc’.

Teocratic (guvernare de către Dumnezeu) este un termen pe care Martorii îl folosesc pentru a descrie orice muncă oferită în numele sau în ascultare de Organizație.

w22 mai p. 17, par. 17

w12 15/7 p. 28 par. 7

it-2 engl. p. 270; w84 15/2 15-20

7

Cine sunt „alte oi”?

„Și mai am și alte oi, care nu sunt din staulul acesta. Și pe acelea trebuie să le aduc, iar ele vor asculta glasul meu și vor fi o singură turmă cu un singur păstor.” (Ioan 10:16)

După părerea mea, nu există niciun alt subiect în toată această carte care să fie la fel de important ca acesta, doctrina Alte oi¹⁸⁶ a Martorilor lui Iehova. Pot spune acest lucru cu încredere, deoarece înțelegerea greșită a acestei doctrine vă va bloca literalmente intrarea în Regatul lui Dumnezeu.

Pentru a recapitula ceea ce am învățat până acum, Martorii lui Iehova predică faptul că speranța care se oferă acum tuturor oamenilor este aceea de a fi declarați drepți de Iehova Dumnezeu ca fiind unul dintre prietenii Săi. În această stare, veți supraviețui Armaghedonului sau, dacă veți muri înainte ca acesta să vină, veți fi înviați în Lumea Nouă. Dacă nu acceptați această ofertă, nu veți supraviețui Armaghedonului. Cu toate acestea, dacă veți muri înainte de Armaghedon, veți fi înviat în Lumea Nouă. Așadar, care este diferența pentru cei înviați?

Conform teologiei JW, prietenii drepți ai lui Dumnezeu vor fi înviați primii și vor avea poziții de supraveghere în Lumea Nouă. Acest lucru le dă dreptul de a fi primii care vor avea acces la toate casele, locurile de locuit alese și bunurile rămase în urma bătăliei de la Armaghedon. Supraviețuitorii JW ai Armaghedonului se vor alătura celor care fac parte din învierea pământească a prietenilor drepți ai lui Dumnezeu pentru a-i educa pe cei înviați nedrepți despre Dumnezeu. Cu toate acestea, indiferent dacă faceți parte din învierea pământească a celor drepți sau a celor nedrepți, toți veți trăi în continuare ca oameni imperfecți (adică, păcătoși). Aceasta este, pe scurt, teologia JW în ceea ce privește speranța veștii bune a salvării pe care o predică în serviciul lor public.

Când mi-am dat seama, în urma cercetărilor mele biblice, că generația suprapusă era falsă și că doctrina prezenței invizibile a lui Cristos în 1914 era, de asemenea, falsă, am început să cercetez învățătura despre „alte oi”. Întrucât încă mai slujeam ca bătrân de congregație al Martorilor lui Iehova, am început prin a folosi programul¹⁸⁷ Biblioteca Watchtower, în speranța că se va putea găsi o explicație bazată pe Scriptură.

Tastând „alte oi” (cu ghilimele duble) în câmpul de căutare al Bibliotecii, am obținut peste 2.000 de rezultate numai în revista Turnul de veghe. Cu toate acestea, în Biblia cu referințe NW, a existat doar o singură apariție a termenului. Ce ciudat!

Gândiți-vă la asta. Potrivit Societății Watch Tower, Dumnezeu are două grupuri de slujitori credincioși. Primul grup este alcătuit din creștinii unși, numiți Copiii lui Dumnezeu de numeroase ori în Scriptură. Al doilea grup îl depășește cu mult pe primul cu aproximativ 100 la 1. Dacă Watch Tower are dreptate, atunci ne-am aștepta ca în Scriptură să se acorde o atenție egală, dacă nu chiar mai mare, acestui grup mult mai mare. Cu toate acestea, singurul verset care este citat în publicații este următoarea referință unică și criptică.

Și mai am și alte oi, care nu sunt din staulul acesta. Și pe acelea trebuie să le aduc, iar ele vor asculta glasul meu și vor fi o singură turmă cu un singur păstor. (Ioan 10:16)

Eu numesc acest lucru o referință criptică deoarece Isus nu definește de fapt la cine se referă prin acești termeni: „staulul acesta” și „alte oi”.

Am crezut cu încredere în învățătura Organizației cu privire la speranța de salvare a celor din Alte oi, dar nu am încercat niciodată să o dovedesc din Scriptură. De altfel, nu-mi aminteam să fi studiat vreodată subiectul în profunzime într-un articol de studiu al Turnului de veghe.

Așa că am apelat la indexurile de publicații ale Societății, care sunt în număr de două: Indexul publicațiilor 1986-2022 și Indexul publicațiilor 1930-1985. Toate doctrinele importante ale Martorilor lui Iehova au fost explicate amănunțit în articole de studiu care sunt luate în considerare în cadrul studiului săptămânal al Turnul de veghe din congregații, iar acestea sunt enumerate în referințe la subtitlul Discuții. De exemplu, dacă veți căuta subiecte precum „Fiii lui Dumnezeu”, „Creștinii unși” sau „Învierea”, veți găsi mai multe referințe la subtitlul Discuție. Acestea oferă întotdeauna cea mai completă și mai detaliată tratare a oricărui subiect.

Doctrina „alte oi” este o piatră de temelie a teologiei JW, așa că mă așteptam să găsesc o serie de referințe la subtitlul Discuții. Vă puteți imagina surpriza mea când am descoperit că nu exista niciun subtitlu Discuții în Index pentru anii 1986-2022. În peste 35 de ani de publicații Watch Tower, cum se poate să nu existe nici măcar un singur articol de discuție despre această învățătură atât de importantă? Cât de ciudat!

Fără să mă descurajez, am trecut la un Index mai vechi, care acoperă anii 1930-1985. Știam, din anii când am frecventat și, de asemenea, când am condus studiul săptămânal al Turnului de veghe, că doctrina a fost introdusă de J. F. Rutherford la mijlocul anilor 1930. De exemplu:

În 1935 s-a înţeles că ‘marea mulţime’ din Revelaţia 7:9–15 era alcătuită din „alte oi“, creştini cu speranţă pământească, care aveau să apară pe scena pământească în „zilele din urmă“ şi care, ca grup, vor supravieţui Armaghedonului (Ioan 10:16; 2 Timotei 3:1; Revelaţia 21:3, 4). După acel an, scopul lucrării de facere de discipoli a fost strângerea marii mulţimi. Astfel, îndeosebi după 1966, s-a crezut că în 1935 a luat sfârşit chemarea cerească. Faptul că aproape toţi cei ce s-au botezat după 1935 considerau că au speranţă pământească părea să confirme aceasta. După aceea, s-a crezut că toţi cei ce erau chemaţi la viaţă cerească îi înlocuiau pe creştinii unşi care se dovediseră infideli.¹⁸⁸

Așadar, când am consultat Indexul mai vechi, care acoperă publicațiile din 1930 până în 1985, mă așteptam la o referință la acel articol din 1935. De data aceasta, exista un subtitlu Discuții, dar acesta conținea doar trei referințe palide la articole de discuție, niciunul dintre ele mai devreme de 1980.189

Din ce în ce mai ciudat!

Am căutat cele trei referințe date, în speranța de a găsi niște versete scripturale care să dovedească faptul că Alte oi din Ioan 10:16 se referă la o clasă de creștini neoprotestanți cu o speranță pământească. Cu toate acestea, nu a fost oferit niciun sprijin din Biblie. Fiecare articol a tratat Alte oi ca pe un dat, ceva deja stabilit. La fel cum nu trebuie să dovedești că cerul este albastru, Organizația părea să fie de părere că nu trebuie să dovedească faptul că Alte oi sunt ceea ce spuneau că sunt.

Apoi mi-am făcut timp să caut în cuvinte fiecare apariție a cuvântului „alte oi” în publicații. A fost un lucru care a necesitat mult timp și a fost minuțios, dar am reușit și am descoperit că, în fiecare caz, „alte oi” sunt tratate ca un fapt stabilit și nu se oferă niciun sprijin scriptural pentru această credință. Prin urmare, aceasta este o doctrină de salvare nesusținută scriptural. Ei folosesc categoric termenul pentru a se referi la o clasă de Martori ai lui Iehova cu o speranță diferită de cea oferită copiilor lui Dumnezeu. Este ca și cum ai spune fără jenă că cerul este roșu și te-ai aștepta ca toată lumea să accepte acest lucru.

Totuși, știam că articolul a fost scris de Rutherford la mijlocul anilor 1930, așa că am curățat praful prin exemplarele mele din vechile volume legate Turnul de veghe articolul care a introdus pentru prima dată doctrina în turma Martorilor lui Iehova. De ce nu era acest articol reprezentat în Indexul publicațiilor Watch Tower 1930-1985?

Răspunsul la această întrebare a devenit clar atunci când am descoperit în sfârșit articolul care explica presupusa bază scripturală a învățăturii. Acesta este împărțit într-o serie de articole în două părți, în numerele din 1 și 15 august 1934 ale revistei Turnul de veghe. După ce l-am citit, mi-am dat seama de ce Organizația nu l-a inclus în indexul lor. Întreaga interpretare – nu uitați că, în calitate de JW, vă bazați speranța de salvare pe această înțelegere – se bazează nu pe fapte biblice concrete, ci pe o serie de aplicații antitipice fabricate care, uneori, sunt atât de bizare încât întind credulitatea până la limită. Pentru ca tu să te poți decide singur în această privință, am dedicat un întreg capitol pentru analiza în detaliu a celor două articole.¹⁹⁰

Dar înainte de a complica problema cu interpretările și speculațiile oamenilor, să lăsăm Biblia să vorbească de la sine. În timp ce facem acest lucru, vom consulta, de asemenea, cu titlu de comparație, ceea ce au de spus publicațiile Societății Watch Tower pe subiectul „alte oi”. Motivul pentru care facem acest lucru este acela că ne va oferi un excelent studiu de caz privind contrastul dintre eisegeză (impunerea propriei interpretări asupra Scripturii) și exegeză (a lăsa Biblia să vorbească de la sine).

Examinând doctrina „alte oi” pentru noi înșine

Să începem prin a încerca să definim cei doi termeni din Ioan 10:16 de care depinde totul: „staulul aceasta” și „alte oi”. Dacă vrem să înțelegem acest lucru, trebuie să ne apropiem de el fără nicio preconcepție. Societatea Watch Tower nu are acest lux, fiind împovărată de interpretarea lui Rutherford încă din anii 1930. Haideți să comparăm:

Eisegeza după Watch Tower

Pentru a explica cine formează „staulul acesta”, Turnul de veghe spune următoarele:

Odată cu introducerea noii turme a Israelului spiritual în ziua Cincizecimii din anul 33 e.n., vechea turmă a evreilor firești, sub legământul Legii mozaice, a dispărut, deoarece și-a atins scopul. Trei ani și jumătate mai târziu a avut loc convertirea, botezul și ungerea duhovnicească a centurionului roman Corneliu și a familiei și prietenilor săi credincioși din Cezareea. Astfel, națiunile drepte și necircumcise au fost aduse în staulul de oi a cărui „ușă” este Isus Cristos. (Faptele, capitolul 10) Această turmă cuprinde „Israelul lui Dumnezeu”, israeliții după spirit sau israeliții spirituali. S-ar putea spune despre vreunul dintre aceștia – evrei sau dintre națiuni – că „nu sunt din staulul acesta” – turma adunată conform aranjamentului noului legământ? Cu siguranță că nu!- Galateni 6:16; Ioan 10:16.191

Dacă vă uitați la toate versetele citate în acest paragraf, veți vedea că ele nu oferă niciun sprijin pentru ideea că „staulul acesta” se referă la toți creștinii unși, atât evrei cât și neamuri. Cu toate acestea, articolul face o recunoaștere revelatoare. Organizația susține că, în momentul în care Domnul nostru a rostit cuvintele de la Ioan 10:16, existau două turme de oi: una a Israelului spiritual și alta a evreilor firești. Dar este oare adevărat acest lucru? Israelul spiritual a fost format doar atunci când Spiritul Sfânt a fost revărsat la Cincizecime, nu înainte. Așadar, în momentul în care Isus a rostit aceste cuvinte, exista o singură turmă de oi, națiunea Israel.

Exegeza creștină

Să încercăm din nou, dar de data aceasta vom lăsa Biblia să vorbească de la sine și ne vom abține să tragem concluzii arbitrare care să se conformeze unei teologii religioase.

La Ioan 10:16, Isus vorbește doar de două staule sau turme de oi: „staulul acesta” și „alte oi”. Spunând „staulul acesta”, Isus indică faptul că staulul, sau turma, era atunci prezentă. Înainte de a ne aventura în afara contextului imediat, să ne întrebăm: Cui vorbea El? Răspunsul este dat doar trei versete mai departe:

Din cauza acestor cuvinte s-a făcut iarăși dezbinare între iudei. Mulți dintre ei ziceau: „Are demon și este nebun. De ce-l ascultați?“ Alții ziceau: „Acestea nu sunt cuvintele unui demonizat. Poate un demon să deschidă ochii orbilor?“ (Ioan 10:19-21)

Evident, nu era vorba de o discuție privată cu discipolii săi de încredere, ci de una publică, la care erau prezenți și adversarii săi. Este important să avem în vedere acest lucru.

Cum îi privea Isus pe compatrioții săi, chiar și pe cei care i se opuneau? Când și-a trimis apostolii să predice, le-a dat următoarele instrucțiuni:

…Nu mergeți pe drumul națiunilor și nu intrați într-un oraș samaritean, ci, mai degrabă, mergeți la oile pierdute ale casei lui Israel. (Matei 10:5, 6)

Cu o altă ocazie, când o femeie dintre națiuniia cerut ajutorul lui Isus, El i-a spus:

N-am fost trimis decât la oile pierdute ale casei lui Israel. (Matei 15:24)

Așadar, misiunea sa era să găsească oile pierdute dintre evrei și să le aducă în turma sa.

Corpul de guvernare face o comparație între „turma mică” din Luca 12:32 și „alte oi” din Ioan 10:16. Dar aceasta este strict o comparație JW. Biblia nu face o astfel de comparație. Atunci ce a vrut să spună Isus numindu-i pe ucenicii Săi apropiați „turmă mică”?

Deoarece turma lui Israel era mare – erau milioane de evrei în viață la acea vreme – în timp ce turma de ucenici era mică, se potrivește ca el să le dea reasigurarea din Luca 12:32: „Nu te teme, turmă mică, pentru că Tatăl VOSTRU a găsit de cuviință să VĂ dea regatul!”

El le spunea că, în ciuda istoriei îndelungate a Israelului, în ciuda templului său magnific și a tradițiilor sale religioase consacrate, în ciuda legământului mozaic pentru un regat, nu lor, ci micii sale turme de ucenici, urma să li se dea Regatul lui Dumnezeu. El confirmă acest lucru la Matei 21:43, spunându-le oponenților săi evrei: „Iată de ce VĂ spun: Regatul lui Dumnezeu va fi luat de la VOI și va fi dat unei națiuni care va face roadele lui.”

Având în vedere acest lucru, avem baza pentru a înțelege cine sunt Alte oi.

Amintiți-vă că Isus se adresa evreilor în general, inclusiv opozanților care căutau orice ocazie de a găsi o vină împotriva lui. Evreii disprețuiau națiunile. Isus știa că o schimbare majoră urma să aibă loc odată cu moartea sa. Legământul exclusiv pe care Iehova Dumnezeu îl făcuse cu evreii era pe cale să devină nul din cauza necredinței și a răutății națiunii lui Israel – răutate care a atins apogeul odată cu uciderea Fiului lui Dumnezeu.¹⁹² În curând, urma să fie încheiat un nou legământ, unul care să includă națiunile. Dacă le-ar fi dezvăluit acelor conducători evrei îngâmfați că urmau să fie înlocuiți de oameni dintre națiunile pe care ei îi disprețuiau, ar fi încercat să îl ucidă cu pietre pe loc. Așa că și-a formulat cuvintele într-un limbaj criptic.

Prin urmare, o concluzie logică este că Isus se referea la națiuni ca la „alte oi” ale Sale, care nu făceau parte din turma lui Israel, dar care, în cele din urmă, vor face parte din singura turmă sub Cristos.

Există sprijin în Scripturi pentru o astfel de concluzie? Noi căutăm ca oile din două turme să ajungă sub un singur păstor, devenind o singură turmă. Luați în considerare aceste trei pasaje:

Căci nu îmi este rușine cu vestea bună; ea este puterea lui Dumnezeu pentru salvarea oricui are credință, mai întâi a iudeului și apoi a grecului. (Romani 1:16)

Căci nu este nicio deosebire între iudeu și grec, fiindcă peste toți este același Domn, care este bogat față de toți cei ce-l cheamă. (Romani 10:12)

Nu există nici iudeu, nici grec, nu există nici sclav, nici om liber, nu există nici bărbat, nici femeie, pentru că toți sunteți una în unitate cu Cristos Isus. Mai mult, dacă sunteți ai lui Cristos, sunteți într-adevăr sămânța lui Avraam, moștenitori potrivit promisiunii. (Galateni 3:28, 29)

Din aceste versete, putem vedea că Isus a eliminat distincția dintre iudei și națiuni și i-a reunit într-o singură turmă, părtași cu toții la noul legământ. Acest fapt a fost profețit de Caiafa, nu pentru că era un om de credință, ci datorită poziției sale de mare preot.

Dar unul dintre ei, Caiafa, care era mare preot în anul acela, le-a zis: „Voi nu știți nimic și nu vă gândiți că este în folosul vostru să moară un singur om pentru popor și să nu fie distrusă toată națiunea“.Însă aceasta n-a spus-o de la el, ci, pentru că era mare preot în anul acela, a profețit că Isus trebuia să moară pentru națiune. Și nu numai pentru națiune, ci și ca să-i adune în unitate pe copiii lui Dumnezeu care sunt răspândiți. (Ioan 11:49-52)

„Națiunea” se referă la Israel, dar „copiii lui Dumnezeu care sunt răspândiți” ar indica nu toate națiunile, ci pe cei din lumea neevreiască care au fost chemați să devină copiii lui Dumnezeu.

Ioan 10:16 decodificat

Judecați singuri, pe baza dovezilor de mai sus, care este cea mai logică înțelegere și cea mai coerentă cu restul Scripturii.

Ați accepta că celelalte oi sunt națiunile aduse în turma creștină începând cu trei ani și jumătate după moartea lui Isus, odată cu botezul centurionului roman Corneliu și a familiei sale?¹⁹³ Sau vi se pare mai probabil că Isus a avut în vedere un grup de creștini care nu vor apărea pe scena mondială decât peste 1.900 de ani? Dacă țineți cu cea din urmă înțelegere promovată de publicațiile Societății, atunci trebuie să rezolvați o serie de probleme incomode.

Copii lui Dumnezeu, sau doar prieteni?

Din moment ce Alte oi JW nu sunt unse de spirit, ele nu pot fi numite copii ai lui Dumnezeu. Așadar, Turnul de veghe declară în mod clar și fără echivoc că Alte oi sunt declarate drepte ca prieteni ai lui Dumnezeu.

În 1985 s-a înțeles că, pe baza sacrificiului de răscumpărare al lui Isus, alte oi sunt declarate drepte ca prieteni ai lui Dumnezeu și cu scopul de a supraviețui la Armaghedon.¹⁹⁴

Problema cu acest punct de vedere este că nu există versete care să îl susțină. Cineva ar putea crede contrariul când citește declarații precum următoarele, pe care Turnul de veghe le scoate pe bandă rulantă:

„Lucrurile de pe pământ” sunt alte oi ale lui Cristos, care au speranța de a trăi veșnic pe pământ. Și acestora, Robul ales al lui Iehova le aduce o poziție neprihănită înaintea lui Iehova. Pentru că au credință în jertfa de răscumpărare a lui Cristos și, astfel, „și-au spălat hainele și le-au albit în sângele Mielului”, Iehova îi declară drepți, nu ca fii spirituali, ci ca prieteni ai Săi, oferindu-le perspectiva minunată de a supraviețui „necazului cel mare”. (Rev. 7:9, 10, 14; Ex. 2:23)¹⁹⁵

De unde știm că „«lucrurile de pe pământ» sunt «alte oi» ale lui Cristos”? De unde știm că ele sunt declarate drepte ca prieteni ai lui Dumnezeu? Să examinăm versetele scripturale enumerate – Revelația 7:9, 10, 14 și Iacov 2:23 – care se presupune că susțin aceste învățături.

După aceste lucruri m-am uitat și iată: o mare mulțime, pe care nimeni nu putea s-o numere, din toate națiunile, triburile, popoarele și limbile, stând în picioare înaintea tronului și înaintea Mielului, îmbrăcați în robe albe și având ramuri de palmier în mâini. 10 Ei strigau cu glas tare, zicând: „Salvarea o datorăm Dumnezeului nostru, care stă pe tron, și Mielului!“ (Revelația 7:9, 10)

Imediat i-am zis: „Domnul meu, tu știi!“ Și el mi-a zis: „Aceștia sunt cei care vin din necazul cel mare. Ei și-au spălat robele și le-au albit în sângele Mielului. (Revelația 7:14)

…și că s-a împlinit cuvântul Scripturii care spune: „Avraam a crezut în Iehova, iar lucrul acesta i s-a socotit ca dreptate“ și a ajuns să fie numit „prietenul lui Iehova“. (Iacov 2:23)

Vedeți aici vreun suport pentru ceea ce spun ei în articol? Eu nu văd nicio dovadă. Avraam a fost numit prietenul lui Dumnezeu, dar Avraam nu era creștin!

Se pare că Corpul de guvernare se bazează pe credulitatea Martorilor și pe faptul că aceștia rareori caută cu un ochi critic așa-numitele citate scripturale de coroborare.

Lipsa dovezilor din Scripturi duce la o singură concluzie: Nu există niciun temei pentru a le numi pe Alte oi, prietenii lui Dumnezeu.

Dacă introduceți „prietenii lui Dumnezeu” în programul Watchtower Library, veți obține zero rezultate din Biblie. Pe de altă parte, dacă introduceți în el „copiii lui Dumnezeu”, obțineți 11 rezultate în Scripturile creștine; „fiii lui Dumnezeu”, 4 rezultate; – o dovadă că creștinii sunt numiți pe bună dreptate copiii lui Dumnezeu.

În plus, există vreo aluzie la excludere, vreo aluzie la un număr limitat, prevăzută de cuvintele de mai jos?

Dar tuturor celor ce l-au primit, el le-a dat dreptul să devină copii ai lui Dumnezeu, fiindcă au manifestat credință în numele său. Ei nu s-au născut din sânge, nici din voința cărnii, nici din voința omului, ci din Dumnezeu. (Ioan 1:12, 13)

Noul Legământ: incluși în el sau în afara lui?

Noul Legământ este promisiunea lui Dumnezeu de a-i face pe copiii Săi unși regi și preoți care să domnească împreună cu Isus în Regatul cerurilor. Această speranță nu este deschisă pentru Alte oi, conform teologiei Watch Tower.

Sunt incluşi toţi creştinii în acest nou legământ? Nu. Unii dintre ei, cum ar fi apostolii care au băut din pahar în acea noapte, sunt membri ai noului legământ. Isus a făcut un alt legământ cu ei, promiţându-le că vor domni cu el în Regatul său (Luca 22:28–30). Astfel, ei vor fi împreună cu Isus în Regat (Luca 22:15, 16).

Dar ce putem spune despre cei care vor trăi pe pământ sub domnia Regatului lui Isus? Ei sunt beneficiari ai noului legământ (Gal. 3:8, 9).¹⁹⁶

Ironia este că acest citat este preluat dintr-un articol intitulat „O singură turmă cu un singur păstor”, însă scopul articolului este să facă câte un portret la două turme foarte diferite, una care conduce și una care slujește. Acesta este un exemplu clasic al tehnicii eisegetice cunoscute sub numele de alegerea cireșelor, care se bazează pe faptul că studentul sau cititorul acceptă anumite presupuneri și ignoră contextul.

Dacă v-ați uitat vreodată la un film sau emisiune TV care prezintă un proces, cu siguranță ați auzit un avocat strigând: „Obiecție, onorată instanță! Presupune fapte care nu se regăsesc în probe”. Acesta este un astfel de caz. Articolul din Turnul de veghe nu a furnizat încă dovezi biblice pentru o clasă de creștini care vor trăi pe pământ ca supuși ai Regatului, dar presupunând că așa va fi, ei trag concluzia suplimentară că astfel de creștini nu vor fi în Noul Legământ. Cu toate acestea, nu se oferă nicio dovadă. Nu există nicio referință scripturală care să facă o astfel de distincție, atribuindu-le unor creștini calitatea de participanți la Noul Legământ, iar altora doar de beneficiari ai acestuia.

Referința de la paragraful 14 al articolului către Galateni 3:8, 9 ca suport scriptural este o alegere selectivă a unui verset pentru a face ca acesta să susțină o ideologie, ignorând contextul care, de fapt, învață opusul a ceea ce Corpul de guvernare vrea ca adepții săi să creadă.

Să începem cu trimiterea din Galateni 3:8, 9.

Iar Scriptura, prevăzând că Dumnezeu îi va declara drepți pe oamenii națiunilor datorită credinței, i-a anunțat dinainte lui Avraam vestea bună, zicând: „Prin tine vor fi binecuvântate toate națiunile“.Astfel, cei care au credință sunt binecuvântați împreună cu fidelul Avraam. (Galateni 3:8, 9)

Turnul de veghe ne-ar face să acceptăm că acele națiuni care sunt binecuvântate sunt Alte oi care nu participă la noul legământ, ci doar beneficiază de el. Nu este ceea ce ne învață contextul. Pavel le scrie galatenilor care sunt convinși de iudaizanți să îmbrățișeze legea lui Moise pentru salvare, mai degrabă decât credința în Cristos. El își începe scrisoarea cu o mustrare aspră: „Galateni fără minte! Cine v-a adus sub o influență rea pe voi…?”¹⁹⁷

Galatenii erau națiuni, oameni dintre națiuni. Așadar, atunci când Pavel scrie în versetele 8 și 9 că „ Dumnezeu îi va declara drepți pe oamenii națiunilor datorită credinței” și despre Avraam că „prin tine vor fi binecuvântate toate națiunile”, vorbea despre galateni și despre alte națiuni ca ei, sau despre o clasă pământească de creștini, cu vreo nouăsprezece secole în viitor? Nu trebuie să ghicim, deoarece contextul arată clar că anume galatenii, și națiunile în general, erau creștinii la care se referea.

… pentru ca binecuvântarea lui Avraam să vină pentru națiuni prin Isus Cristos, ca să primim prin credința noastră spiritul promis. … Deci promisiunile i-au fost făcute lui Avraam și seminței lui. Nu spune: „Și semințelor“, ca și cum ar fi mai multe, ci ca și cum este una singură: „Și seminței tale“, care este Cristos. … Astfel, Legea a devenit tutorele nostru care ne conduce la Cristos, ca să fim declarați drepți datorită credinței. Dar acum, după ce a venit credința, nu mai suntem sub tutore. De fapt, toți sunteți fiii lui Dumnezeu prin credința voastră în Cristos Isus. Căci toți care ați fost botezați în Cristos v-ați îmbrăcat cu Cristos. Nu există nici iudeu, nici grec, nu există nici sclav, nici om liber, nu există nici bărbat, nici femeie, pentru că toți sunteți una în unitate cu Cristos Isus. Mai mult, dacă sunteți ai lui Cristos, sunteți într-adevăr sămânța lui Avraam, moștenitori potrivit promisiunii. (Galateni 3:14, 16, 24-29)

Pavel nu se referă la nicio clasă secundară de creștini cu o speranță pământească care se află în afara aranjamentului Noului Legământ. El le vorbește galatenilor care sunt națiuni și se referă la aceștia, în mod corect, ca fiind atât copii lui Dumnezeu, cât și urmași ai lui Avraam.

Așadar, folosirea de către Organizație a acestui pasaj pentru a încerca să susțină ideea unei clase pământești de creștini intitulate Alte oi, în afara Noului Legământ, este complet falsă.

Isus ca mediator al nostru

Am descoperit că, ori de câte ori am spus unuia dintre prietenii mei Martori că Isus nu este mediatorul lor, aceștia sunt șocați și presupun că mă înșel, până când le arăt dovada din Perspicacitate din Scripturi:

Cei pentru care Cristos este mediator. Apostolul Pavel declară că există „un singur mediator între Dumnezeu și oameni: omul Cristos Isus, care s-a dat pe sine ca răscumpărare corespunzătoare pentru toți” – atât pentru evrei, cât și pentru națiuni. (1Ti 2:5, 6) El mediază noul legământ între Dumnezeu și cei aduși în noul legământ, congregația Israelului spiritual.¹⁹⁸

Este logic că Isus mediază între Tatăl și cei din Noul Legământ. Ceea ce nu are sens este faptul că acest număr este tăiat în mod arbitrar la 144.000. Gândiți-vă că legământul original a fost încheiat prin Moise cu întreaga națiune Israel. Dacă ar fi ascultat de vocea lui Iehova, ei ar fi devenit un regat de preoți.¹⁹⁹ Iehova nu a făcut nicio mențiune cu privire la limitarea acelui număr la doar 144.000. De asemenea, atunci când Isus a introdus noul legământ pentru a-l înlocui pe cel pe care evreii nu l-au respectat, din nou nu a făcut nicio mențiune cu privire la un număr limitat. Cu siguranță, dacă ar fi existat o astfel de limitare, ar fi fost înșelător ca Pavel să scrie sub inspirație că invitația a fost extinsă la toți oamenii. El îi spune lui Timotei că există un singur mijlocitor între Dumnezeu și oameni, nu între Dumnezeu și unii oameni, nu între Dumnezeu și o fracțiune minusculă de oameni, ci toți oamenii.²⁰⁰

Născut din nou: Doar pentru unii creștini?

Conform doctrinei Watch Tower, din moment ce doar 144.000 sunt unși cu spirit, doar acel număr este „născut din nou”.

Există totuși o diferență, așa cum i-a arătat Isus lui Nicodim chiar înainte de a vorbi despre viața veșnică. El a spus: „Dacă cineva nu se naște din nou, nu poate vedea regatul lui Dumnezeu.” (Ioan 3:3-5) Așadar, o renaștere spirituală este experimentată de acei creștini botezați pe care Dumnezeu îi cheamă să fie moștenitori împreună cu Isus în Regatul Său. (1 Corinteni 1:9, 26-30) „Alte oi” nu au nevoie de o astfel de renaștere, deoarece scopul lor este viața veșnică în paradisul pământesc restabilit, ca supuși ai Regatului.” – Matei 25:34, 46b; Luca 23:42, 43.201

Înainte de a analiza ceea ce ne învață de fapt Biblia despre nașterea din nou, să examinăm așa-numitul text de probă din Matei 25:34 folosit de Organizație pentru a arăta că „alte oi” au ca scop să fie supuși ai Regatului într-un paradis pământesc.

Atunci regele le va zice celor de la dreapta sa: „Veniți, binecuvântații Tatălui meu, și moșteniți regatul pregătit pentru voi de la întemeierea lumii!” (Matei 25:34)

Ce aplicare greșită și grosolană a Scripturii este aceasta! În primul rând, supușii nu moștenesc împărăția, ci doar copiii regelui. A moșteni ceva înseamnă a deține acel lucru și a avea un cuvânt de spus asupra modului în care este condus. Mai mult, fraza „regatul pregătit pentru voi de la întemeierea lumii” se aplică copiilor unși ai lui Dumnezeu, nu unei clase de supuși neunși. Pavel clarifică acest lucru la Efeseni 1:4, 5, unde spune: „după cum ne-a ales în unire cu El înainte de întemeierea lumii, ca să fim sfinți și fără cusur înaintea Lui, în dragoste. Căci ne-a rânduit mai dinainte la adopție, prin Isus Cristos, ca fii ai săi”.

Cuvântul folosit la Ioan 3:3, adesea tradus prin „născut din nou” este γεννηθῇ ἄνωθεν [transliterat: gennēthē anōthen]. Înseamnă literalmente „născut de sus”, ceea ce poartă ideea de a fi născut din Dumnezeu. În acest context, Ioan îl folosește din nou în prima sa scrisoare:

Iubiții mei frați, să continuăm să ne iubim unii pe alții, pentru că iubirea este de la Dumnezeu, iar cine iubește a fost născut din Dumnezeu și dobândește cunoștință despre Dumnezeu. (1 Ioan 4:7)

Cine crede că Isus este Cristosul s-a născut din Dumnezeu și cine îl iubește pe cel care a născut îl iubește pe cel care s-a născut din el. Prin aceasta știm că îi iubim pe copiii lui Dumnezeu: dacă îl iubim pe Dumnezeu și îndeplinim poruncile sale. Căci iată ce înseamnă iubirea de Dumnezeu: să respectăm poruncile sale, iar poruncile sale nu sunt grele, pentru că tot ce s-a născut din Dumnezeu învinge lumea. Și iată victoria care a învins lumea: credința noastră. (1 Ioan 5:1-4)

Știu că acei Martori ai lui Iehova care se consideră a fi „alte oi” cred, de asemenea, că îl iubesc pe Dumnezeu. Deci cum să nu fie ei născuți din nou sau născuți de sus, dacă toți cei care Îl iubesc pe Dumnezeu sunt născuți din Dumnezeu, sau născuți de sus, așa cum spune Ioan? De asemenea, Alte oi din JW cred că Isus este Cristosul, așa că, din nou, conform lui Ioan, sunt născuți din nou.

Nu există nimic în Scriptură care să limiteze numărul creștinilor născuți din nou la doar 144.000.

Înviat la viață veșnică sau doar pentru o șansă la viață?

Isus spune că toți cei care au făcut lucruri bune sunt înviați la viață, iar toți cei care au făcut lucruri rele sunt înviați la judecată. Pavel se referă la o înviere a celor drepți și alta, a celor nedrepți.²⁰²

În Revelația 20:4-6, aflăm că învierea la viață este prima înviere și că cei care sunt înviați în ea primesc viața veșnică și nu pot muri, căci moartea a doua nu are nicio putere asupra lor. Acesta nu este cazul celei de-a doua învieri a celor nedrepți la judecată.

Învierea la viață este pentru cei drepți. Dacă ești declarat drept de Dumnezeu, cine poate schimba acest lucru? Viața ta este garantată de Iehova Dumnezeu, care nu poate niciodată să judece greșit sau să facă o greșeală. Observați cum confirmă Pavel acest lucru:

Totuși, când bunătatea Salvatorului nostru, Dumnezeu, și iubirea lui față de oameni s-au arătat, el ne-a salvat nu datorită unor fapte de dreptate făcute de noi, ci potrivit îndurării sale, prin baia care ne-a adus la viață și prin înnoirea noastră prin spiritul sfânt. El a turnat din belșug acest spirit peste noi prin Isus Cristos, Salvatorul nostru, pentru ca, după ce am fost declarați drepți prin bunătatea sa nemeritată, să devenim moștenitori potrivit speranței vieții veșnice. (Tit 3:4-7)

Dar noi știm că Dumnezeu face ca toate lucrările sale să conlucreze spre binele celor care îl iubesc pe Dumnezeu, al celor care sunt chemați potrivit scopului său, fiindcă pe cei cărora le-a acordat mai întâi atenție, pe aceia i-a și ales dinainte să fie modelați după chipul Fiului său, pentru ca el să fie întâiul născut între mulți frați. Ba mai mult, pe aceia pe care i-a ales dinainte i-a și chemat, iar pe aceia pe care i-a chemat i-a și declarat drepți. În sfârșit, pe aceia pe care i-a declarat drepți i-a și glorificat. (Romani 8:28-30)

Nu există nimic în Scripturi care să susțină conceptul unei a treia învieri, una în care oamenii sunt declarați drepți, dar sunt încă păcătoși și pot muri de moartea a doua dacă nu rămân credincioși de-a lungul celor o mie de ani. La fel cum Biserica Catolică a trebuit să inventeze un purgatoriu ca o a treia opțiune pentru cei care nu erau suficient de buni pentru a merge în rai și nici suficient de răi pentru a merge direct în iad, conducerea Martorilor a trebuit să inventeze un al treilea tip de înviere, una care nu este la judecată cu cei nedrepți, dar care nu este la viață cu cei unși. Acest lucru a dus la unele speculații destul de bizare, așa cum reiese din acest Turnul de veghe din 1951.

Dar pentru cei care vor supraviețui Armaghedonului și pentru cei care vor fi înviați din mormintele memoriale, vindecarea fizică va fi treptată până când se va atinge perfecțiunea umană, cel târziu până la sfârșitul celor o mie de ani. Acest progres gradual în sănătatea fizică va depinde de progresul lor pe calea dreptății sub domnia milenară a lui Cristos.²⁰³

„Vindecarea fizică va fi treptată”! Ce prostie! Dacă îți lipsește un picior, va crește încet la loc în decursul a zece secole?! Când Isus vindeca oameni, schimbarea era instantanee. Singura „vindecare treptată”, dacă o poți numi așa, a fost atunci când l-a vindecat pe orb în două etape, pentru a-i permite să se obișnuiască cu lumina.²⁰⁴ Lucrurile nu s-au schimbat prea mult din anii 1950, după cum arată acest Turnul de veghe din 2008:

După „ziua de judecată“ va urma o perioadă de o mie de ani de pace, timp în care toţi cei ce reacţionează la iubirea lui Dumnezeu vor fi readuşi treptat la starea de perfecţiune pierdută de Adam.²⁰⁵

Așadar, în timp ce mica turmă de creștini primește perfecțiunea fără păcat imediat după înviere, Martorii susțin că Alte oi trebuie să se lupte cu starea lor imperfectă și păcătoasă timp de încă o mie de ani.

Mai mult, nu poți fi restabilit progresiv la perfecțiune sau starea fără de păcat. Așa cum o femeie nu poate fi puțin însărcinată, tot așa o persoană nu poate fi puțin păcătoasă. Adam a comis un singur păcat și a fost condamnat la moarte pentru el.

Nu există cu adevărat nicio diferență între Alte oi din JW și cei nedrepți din lume, în afară de ceea ce unii ar putea numi un avans. Din moment ce amândoi sunt înviați într-o stare de păcat, amândoi vor trebui să persevereze pentru a primi viață la sfârșitul celor o mie de ani. Acest lucru demonstrează încă o contradicție pe care o creează această doctrină. Atunci când Dumnezeu declară pe cineva drept, această judecată este ireversibilă. A sugera contrariul, înseamnă a sugera că Dumnezeu poate greși, că judecata Sa este greșită. Așadar, dacă îi declară drepți pe Alte oi, ca fiind prietenii Săi, așa cum susține Turnul de veghe,²⁰⁶ nu are sens ca aceștia să fie înviați într-o stare de păcat. Copiii lui Dumnezeu sunt, de asemenea, declarați drepți și înviați la viață nemuritoare. Iehova Dumnezeu nu are un dublu standard de neprihănire.

Doctrina Watch Tower cere, de asemenea, ca oamenilor credincioși din vremurile precreștine să li se refuze răsplata promisă în legământul mozaic, legământul original.²⁰⁷ Iată cum încearcă Turnul de veghe din 1981 să explice acest lucru:

Acesta este comentariul lui Pavel pe această temă. Fără îndoială că această expresie se referă la guvernarea stabilită de Dumnezeu prin „sămânța lui Avraam”, guvernare sub care cei trei patriarhi vor trăi pe pământ și vor dobândi perfecțiunea umană până la sfârșitul celor o mie de ani.²⁰⁸

„Fără îndoială” este unul dintre acele cuvinte la modă la care trebuie să fii atent în publicațiile Watch Tower. Înseamnă de fapt „aici sunt speculații”.

Trebuie să credem că oameni cu o credință legendară precum Iov, Avraam, Ieremia și Daniel vor trebui să progreseze treptat spre perfecțiune pe parcursul a o mie de ani, în timp ce oameni precum J.F. Rutherford, Freddy Franz și Stephen Lett vor primi perfecțiunea și nemurirea instantaneu?

Cele două „dovezi” ale Watch Tower pentru doctrina „alte oi”

Studenții isteți ai Bibliei vor fi observat absența dovezilor scripturale pentru fiecare afirmație pe care publicațiile o fac cu privire la alte oi.

Ei sunt prietenii lui Dumnezeu, nu copiii Lui.

Ei nu sunt incluși în Noul Legământ.

Ei nu au speranța cerească.

Ei nu vor fi regi și preoți cu Isus.

Ei vor fi supuși pământești ai Regatului.

Ei vor trăi ca păcătoși în Lumea Nouă.

Ei nu sunt unși cu spirit.

Ei nu sunt născuți din nou.

Ei nu fac parte din trupul lui Cristos.

Ei nu au voie să se împărtășească din embleme.

Toate aceste doctrine sunt predate în mod repetat și agresiv atât în publicații, cât și de pe podium. Se pare că baza credinței în aceste învățături este încrederea totală în Corpul de guvernare ca fiind canalul lui Dumnezeu. Desigur, chiar și Martorii lui Iehova cei mai înrăiți trebuie să creadă că astfel de lucruri sunt întemeiate în Scripturi. Ce pasaje scripturale folosește Organizația pentru a pune bazele tuturor acestor învățături?

Ei au folosit două pasaje din Biblie pentru a face acest lucru. Vom analiza logica din spatele ambelor versete.

Prima „dovadă”: Romani 8:16, un acont special?

Martorii lui Iehova sunt învățați că, pentru a te împărtăși, trebuie să primești o invitație specială sau un simbol de la Iehova. În Turnul de veghe din 2016 se spune:

9 Dar de unde știe cineva că are chemarea cerească, sau că a primit într-adevăr acest acont special? Răspunsul reiese clar din cuvintele lui Pavel către creștinii unși din Roma, care au fost „chemați să fie sfinți”. El le-a spus: „Voi n-ați primit un spirit de sclavie care provoacă din nou teamă, ci ați primit un spirit de adopție ca fii, spirit prin care strigăm: «Ava, Tată!» Spiritul însuși depune mărturie împreună cu spiritul nostru că suntem copii ai lui Dumnezeu” (Rom. 1:7; 8:15, 16). Simplu spus, prin intermediul spiritului său sfânt, Dumnezeu ajută acea persoană să înțeleagă în mod clar că este invitată să devină un viitor moștenitor al Regatului (1 Tes. 2:12).

10 Cei care au primit această invitație specială de la Dumnezeu nu mai au nevoie de o mărturie din alte surse…209

Iată-l! Întregul raționament al Corpului de guvernare se bazează pe o interpretare foarte specială și interesată a unui singur verset biblic. Tot ceea ce spune Romani 8:16 este că spiritul lui Dumnezeu îl informează pe creștin că a fost acceptat ca unul dintre copiii lui Dumnezeu. Nu cumva toți creștinii au spiritul sfânt al lui Iehova? Chiar și publicațiile Watch Tower recunosc că da.

… Spiritul sfânt îndrumă atât „turma mică“ a lui Cristos, cât şi clasa sa de „alte oi“.²¹⁰

Ei nu cred că au neapărat mai mult spirit sfânt decât colaboratorii lor din clasa „alte oi“.²¹¹

Şi membrii clasei „alte oi“ trebuie să permită Cuvântului lui Dumnezeu şi spiritului său sfânt să-i purifice, sau să-i sfinţească.²¹²

În esenţă, răspunsul este da; fraţii şi surorile fidele care fac parte din clasa altor oi pot primi spiritul sfânt al lui Dumnezeu în aceeaşi măsură ca şi cei unşi.²¹³

Având în vedere acest lucru, să examinăm acest presupus „acont special”. Ce este acesta conform Scripturii? În trei locuri, Traducerea Lumii Noi vorbește despre un acont, deși acesta nu este niciodată calificat ca fiind special în vreun fel.

Dar cel care garantează că și voi, și noi suntem ai lui Cristos și care ne-a uns este Dumnezeu. El ne-a și sigilat și ne-a dat în inimă spiritul, adică acontul a ceea ce va veni. (2 Corinteni 1:21, 22)

Iar cel ce ne-a pregătit chiar pentru aceasta este Dumnezeu, care ne-a dat spiritul, adică acontul a ceea ce va veni. (2 Corinteni 5:5)

… după ce ați crezut, ați fost sigilați cu spiritul sfânt promis, care este un acont al moștenirii noastre, pentru eliberarea prin răscumpărare a proprietății lui Dumnezeu, spre lauda gloriei sale. (Efeseni 1:13, 14)

Conform dicționarului, un acont este:

1. Lucru care servește ca reprezentare vizibilă sau tangibilă a unui fapt, a unei calități, a unui sentiment etc.

2. un voucher care poate fi schimbat pentru bunuri sau servicii.

Așadar, Spiritul Sfânt este un acont al moștenirii noastre, care este viața veșnică în calitate de copii ai lui Dumnezeu.

Pentru ca Spiritul Sfânt să nu fie doar un acont obișnuit, ci un acont special, așa cum pretinde Organizația, trebuie să fie un duh sfânt special, dar nu există așa ceva în Scriptură. Nu există nimic care să indice că unii creștini primesc Spiritul Sfânt (ca acont) și alții primesc Spiritul Sfânt special (ca acont special).

Când verificăm toate cele trei referințe ale NWT 2006 la „acont” printre cele 45 de versiuni biblice disponibile pe https://biblehub.com, nu găsim nici măcar una care să traducă cuvântul grecesc arrabón ca „acont”. Cuvântul poate însemna gaj, garanție sau plată în avans. Această garanție sau plată în avans făcută de Dumnezeu este spiritul sfânt, pe care îl primesc toți creștinii. Nu există un spirit sfânt special, nu există o invitație specială avansată unora, dar nu și altora. Totul este o învățătură inventată.

Alegerea cireșelor din Romani 8:16

Martorii îi critică pe trinitarieni pentru că încearcă să își susțină doctrina prin selectarea unor versete ambigue care par să le susțină credința, ignorând în același timp contextul înconjurător. Se face oare Corpul de guvernare vinovat de a face același lucru aici? Haideți să aflăm. Să citim contextul.

În versetele care duc la Romani 8:16, Pavel face o comparație alb-negru între carne și spirit. Să citim contextul din Romani 8:5-13 și, pe măsură ce o facem, să ne întrebăm câte opțiuni le prezintă Pavel creștinilor?

Fiindcă cei ce trăiesc potrivit cărnii își îndreaptă mintea spre lucrurile cărnii, dar cei ce trăiesc potrivit spiritului, spre lucrurile spiritului. Căci a îndrepta mintea spre carne înseamnă moarte, dar a îndrepta mintea spre spirit înseamnă viață și pace, fiindcă a îndrepta mintea spre carne înseamnă dușmănie cu Dumnezeu, deoarece carnea nu este supusă legii lui Dumnezeu pentru că nici nu poate. Astfel, cei ce trăiesc potrivit cărnii nu-i pot plăcea lui Dumnezeu.

Totuși, VOI nu trăiți potrivit cărnii, ci potrivit spiritului, dacă spiritul lui Dumnezeu locuiește într-adevăr în VOI. Însă, dacă cineva nu are spiritul lui Cristos, acela nu este al lui. Dar, dacă Cristos este unit cu VOI, deși corpul vostru este de fapt mort din cauza păcatului, spiritul dă viață datorită dreptății. Deci, dacă spiritul celui ce l-a sculat pe Isus din morți locuiește în VOI, cel ce l-a sculat pe Cristos Isus din morți va da viață și corpurilor VOASTRE muritoare prin spiritul său care locuiește în VOI. Așadar, fraților, noi nu suntem datori față de carne ca să trăim potrivit cărnii; căci, dacă trăiți potrivit cărnii, veți muri negreșit, dar dacă faceți să moară prin spirit practicile corpului, veți trăi. (Romani 8:5-13)

Aceasta este puterea exegezei – să lași Biblia să vorbească de la sine. Aici, îl observăm pe Pavel oferind două opțiuni: urmează conducerea cărnii și mori, sau urmează conducerea spiritului și trăiești. Versetul 9 arată clar că cei care au spiritul sfântaparțin lui Cristos, iar în Ioan 10:16, Isus ne-a spus deja că „alte oi” îi aparțin. Deoarece spiritul sfânt locuiește în toți creștinii care nu au mentalitatea îndreptată spre carne, la acest spirit se referă versetul 14 când înfige ultimul cui în sicriul raționamentului Watch Tower:

Căci toți cei ce sunt conduși de spiritul lui Dumnezeu sunt fii ai lui Dumnezeu. (Romani 8:14)

Turnul de veghe din 2012 susține că alte oi nu sunt fiii lui Dumnezeu, ci doar prietenii lui.²¹⁴ Face acest lucru, recunoscând în același timp că ele sunt conduse de spiritul lui Dumnezeu.

La fel ca David din vechime, bătrânii, fie că fac parte dintre cei unși sau dintre „alte oi”, se roagă lui Iehova: „Spiritul Tău este bun; fie ca el să mă conducă pe tărâmul dreptății”. (Psalmul 143:10) Și Iehova le ascultă rugăciunea. Prin intermediul Fiului său, el le acordă spiritul său, iar Isus folosește acest mijloc în mod activ pentru a-i conduce pe discipolii săi pe pământ.²¹⁵

Potrivit lui Pavel în Romani, orice creștin (ceea ce ar include toți membrii Alte oi) care nu urmează spiritulurmează carnea, care duce la moarte. Așadar, Alte oi trebuie să fie fiii lui Dumnezeu, pentru că spiritul lui Dumnezeu îi conduce. În niciuna dintre scrierile lui Pavel nu se menționează că Alte oi ar fi numiți prietenii lui Dumnezeu.

Această distincție dată pentru Alte oi este o invenție a Organizației, care datează din zilele lui Russell, care credea că ei erau o clasă cerească secundară, care a fost transformată în zilele lui Rutherford într-o clasă pământească neunsă.²¹⁶

Mai multe dovezi de versete alese precum cireșele

Dovada dorinței Organizației de a răstălmăci Scriptura poate fi văzută în ultima parte a paragrafului 10 din referința Turnului de veghe de mai sus:

…În continuare, el a spus: „În ce vă privește, ungerea pe care ați primit-o de la el rămâne în voi și nu aveți nevoie să vă învețe cineva, ci, așa cum ungerea de la el vă învață toate lucrurile – iar ea este adevărată și nu este o minciună – și așa cum v-a învățat ea, rămâneți în unitate cu el” (1 Ioan 2:27). Creștinii unși au nevoie să fie învățați de Iehova la fel ca toți ceilalți. Însă ei n-au nevoie de cineva care să le confirme că sunt unși. Spiritul sfânt, cea mai puternică forță din univers, le dă această convingere!²¹⁷

Este uimitor cu câtă nerușinare publicațiile pot contrazice Scriptura. Aici se face acest lucru de la o propoziție la alta. Biblia spune în mod clar că ungerea spirituală pe care o primește un creștin înseamnă că nu are nevoie să fie învățat de nimeni, ci, dimpotrivă, spiritul este cel care îl învață pe creștin toate lucrurile! Nu unele lucruri, ci toate lucrurile.

Cu toate acestea, Corpul de guvernare neagă acest lucru, scriind că „aceștia au nevoie de instruire spirituală”. Serios? De la cine? De la alți unși?

Îmi amintesc că mi s-a spus de către un supraveghetor de circumscripție în ceea ce privește îndrumarea din partea filialei din Canada: „Țineți minte, nu noi le dăm instrucțiuni. Ei ne instruiesc pe noi!”

Astfel, ei ar vrea să ne facă să credem că atunci când Ioan ne spune că ungerea spirituală pe care o primim ca și creștini ne învață toate lucrurile, înseamnă, de fapt, că aceasta este cea ce ne validează ungerea. Cum se poate ca „vă învață toate lucrurile” să se transforme într-un singur lucru, validarea ungerii noastre?

Din nou, alegând un singur verset, ignorând contextul și bazându-se pe faptul că noi suntem suficient de creduli pentru a nu citi și a nu medita la context, au reușit să ne convingă că interpretarea lor este valabilă. Să luăm acum în considerare contextul real din 1 Ioan 2:18-27:

„Copilașilor, este ceasul din urmă și, după cum ați auzit că vine anticristul, au și apărut acum mulți anticriști; din aceasta știm că este ceasul din urmă. Ei au ieșit dintre noi, dar nu erau de-ai noștri, pentru că, dacă ar fi fost de-ai noștri, ar fi rămas cu noi. Dar au ieșit ca să se arate clar că nu toți sunt de-ai noștri. VOI aveți o ungere de la cel sfânt. Toți aveți cunoștință. Vă scriu nu pentru că nu cunoașteți adevărul, ci pentru că îl cunoașteți și pentru că nicio minciună nu provine din adevăr.

Cine este mincinosul dacă nu cel care neagă că Isus este Cristosul? Acesta este anticristul, cel care îi neagă pe Tatăl și pe Fiul. Cine îl neagă pe Fiul nu-l are nici pe Tatăl. Cine îl mărturisește pe Fiul îl are și pe Tatăl. Cât despre VOI, ce ați auzit de la început să rămână în VOI. Dacă ce ați auzit de la început rămâne în VOI, și VOI veți rămâne în unitate cu Fiul și în unitate cu Tatăl. Și aceasta este promisiunea pe care el însuși ne-a făcut-o: viața veșnică.

Vă scriu aceste lucruri despre cei care caută să VĂ inducă în eroare. În ce vă privește, ungerea pe care ați primit-o de la el rămâne în voi și nu aveți nevoie să vă învețe cineva, ci, așa cum ungerea de la el vă învață toate lucrurile — iar ea este adevărată și nu este o minciună — și așa cum v-a învățat ea, rămâneți în unitate cu el.” (1 Ioan 2:18-27)

Valabilitatea ungerii cu spirit nu este pusă în discuție aici. Ceea ce este îngrijorător sunt învățăturile false ale anticristului, dar Ioan își asigură audiența că ei au cunoștințele care le-au fost transmise prin spirit, așa cum le-a spus Isus.

„Mai am multe lucruri să vă spun, dar acum nu le puteți purta. Însă, când va veni spiritul adevărului, el vă va călăuzi în tot adevărul, fiindcă nu va vorbi de la el însuși, ci va spune ce aude și vă va anunța lucrurile viitoare.” (Ioan 16:12, 13)

Deci, din nou, Organizația ignoră contextul, alegând un verset și apoi dându-i o interpretare particulară care susține o doctrină falsă și bazându-se pe încrederea comunității JW de a lua ceea ce ei învață la valoarea declarată, și fără a verifica, așa cum făceau bereenii din vremea lui Pavel, pentru a vedea ‘dacă acele lucruri erau așa’.

Corpul de guvernare nu ar trebui să instruiască turma?

Știu că unii vor comenta aici că toți avem nevoie de învățători și că Biblia spune că Dumnezeu le dă unor oameni darul de a învăța.²¹⁸ Adevărat, dar Isus ne-a mai spus: „să nu vă numiți Rabi, fiindcă unul singur este învățătorul vostru, în timp ce voi toți sunteți frați”.²¹⁹

Cum punem în balanță aceste două afirmații aparent contradictorii? Acesta este un subiect pe care îl abordăm mai detaliat în „Capitolul 13 Cine este sclavul fidel și prevăzător?”

Cu toate acestea, pentru a aborda pe scurt acest subiect, noi toți ne învățăm unii pe alții. Eu am o mică reputație de profesor, dar sunt învățat în mod constant de alții care nu se consideră în niciun caz profesori cu experiență. Cu toții avem ocazia de a-i ajuta pe alții să înțeleagă lucrurile, dar, în cele din urmă, spiritul este cel care ne conduce spre adevăr și ne protejează de minciună. Ioan a avertizat turma din vremea sa împotriva anticristului²²⁰ – probabil învățători gnostici care încercau să se infiltreze în comunitatea creștină cu idei de origine păgână. Protecția pe care o avea congregația era că ‘toți aveau cunoștință’.²²¹ Congregația, acționând ca un întreg, ca trup al lui Cristos, călăuzită de spirit în toată cunoașterea lui Dumnezeu, era capabilă să se protejeze de unșii falși.

Am fost unul dintre Martorii lui Iehova până în al șaselea deceniu de viață și credeam că am avut spiritul lui Dumnezeu, dar abia când am lăsat deoparte publicațiile Societății Watch Tower și am început să citesc Scriptura sub rugăciune, lucrurile au început să capete sens. Biblia s-a deschis pentru mine și am început să găsesc răspunsuri la întrebări care mă frământaseră toată viața. Alții m-au ajutat uneori să raționez, dar și ei vorbeau prin spirit, astfel încât adevărul a continuat să se dezvăluie. Când cei care nu aveau spiritul au încercat să mă învețe, în cele din urmă „au ieșit dintre noi”, pentru că „nu toți sunt de-ai noștri”, iar eu am putut vedea că ceea ce învățau era o minciună.²²²

A doua „dovadă”: Matei 25, oile și caprele

Isus le-a spus ucenicilor săi mai multe parabole pentru a-i pregăti pentru plecarea sa iminentă în ceruri. Acestea sunt consemnate în capitolele 24 și 25 din cartea Matei. Ultima parabolă este faimoasa pilda despre oi și capre, care se găsește la Matei 25:31-46, pe care Organizația o deturnează ca dovadă a clasei altor oi.

Există trei grupuri menționate în această parabolă: 1) frații lui Isus, 2) oile și 3) caprele. Corpul de guvernare interpretează identitatea acestor trei grupuri după cum urmează:

Frații lui Isus = Martorii lui Iehova unși

Oile = membrii JW „alte oi”

Caprele = toți cei care nu sunt JW, din întreaga lume.

Această interpretare îi face pe membrii Alte oi îndatorați Martorilor unși ai lui Iehova pentru salvarea lor, după cum afirmă acest articol de studiu din Turnul de veghe din 2012:

Alte oi nu trebuie să uite niciodată că salvarea lor depinde de sprijinul pe care îl acordă fraţilor unşi ai lui Cristos de pe pământ (Mat. 25:34–40). Cei unşi vor primi răsplata promisă, dar şi alte oi vor vedea împlinirea speranţei lor.²²³

Potrivit parabolei, oile sunt salvate datorită actelor de îndurare pe care le fac pentru a ușura suferințele fraților lui Isus. Prin urmare, concluzia facilă este că oile nu pot fi frații unși ai lui Isus și, prin urmare, trebuie să aparțină unei alte clase de creștini neomologați.

Există o serie de probleme legate de această concluzie. Prima este că nu este în concordanță cu restul Scripturii. Nicăieri în Biblie nu găsim un grup secundar de creștini care nu sunt unși cu Spiritul Sfânt; care sunt descriși ca fiind în afara Noului Legământ; care sunt excluși de la prima înviere; care sunt datori creștinilor unși pentru salvarea lor; și care nu sunt copiii lui Dumnezeu, ci doar prietenii Lui.

O altă problemă cu această interpretare este că nu se potrivește cu ceea ce știm despre Tatăl nostru ceresc, Iehova. Isus este reflectarea perfectă a gloriei lui Dumnezeu, imaginea însăși a ființei sale.²²⁴ Prin învățătura și comportamentul său în timp ce trăia ca om, Isus ne-a dezvăluit că Dumnezeu este iubire.²²⁵ Cum se potrivește acest lucru cu interpretarea Turnului de veghe despre cine sunt caprele?

Restul omenirii care nu a răspuns favorabil la lucrarea de predicare și nu a oferit niciun ajutor celor care au transmis mesajul Împărăției vor fi clasificați drept „capre” și vor merge nu la o moarte temporară, ci la „tăiere veșnică” în momentul în care va fi executată judecata.²²⁶

Una este să-i omori pe cei care se opun în mod activ lui Dumnezeu și luptă împotriva poporului Său, dar ceea ce spune Organizația aici este că toată lumea, chiar și copiii și sugarii, vor muri veșnic pentru că nu au răspuns favorabil la lucrarea de predicare a Martorilor lui Iehova. Cum rămâne cu sutele de milioane de oameni care nici măcar nu au vorbit vreodată cu unul dintre Martorii lui Iehova?

Una dintre criticile pe care Martorii le aduc celor care promovează focul iadului este că blasfemiază numele lui Dumnezeu, prezentându-l ca pe un monstru care îi torturează pe oameni pentru eternitate doar pentru că au ales să nu i se închine. Se pare că acum îi putem picta pe Martorii lui Iehova cu aceeași pensulă: Blasfematori care denigrează numele bun al lui Dumnezeu, susținând că acesta ucide oameni pentru eternitate, doar pentru că nu răspund la un mesaj pe care mulți dintre ei nici măcar nu-l primesc.

Parabolă sau profeție?

Trebuie să ținem cont de faptul că aceasta este o parabolă, nu o profeție. O parabolă este definită ca fiind „o povestire fictivă, de obicei scurtă, care ilustrează o atitudine morală sau un principiu religios”.²²⁷

Greșeala pe care au făcut-o nenumărați cercetători religioși este de a trata această parabolă ca pe o profeție. O „scurtă poveste fictivă” nu este o profeție. Este adevărat, o parabolă poate fi legată de un eveniment profetic, dar scopul ei nu este de a prezice detalii despre evenimente viitoare, ci mai degrabă de a ne învăța o lecție morală valoroasă legată de acele evenimente. Organizația a găsit că este convenabil să treacă cu vederea acest fapt. Transformând acest lucru într-o profeție, ei caută să găsească sprijin scriptural pentru doctrina lor despre „alte oi”. Dar, după cum vom vedea, un astfel de sprijin lipsește cu desăvârșire.

Ca urmare a eforturilor lor de a o interpreta profetic în loc de moral, au fost nevoiți să facă multiple schimbări în interpretarea acestei parabole de-a lungul celor 140 de ani de istorie.²²⁸

Deoarece o parabolă este un mijloc de a ilustra un adevăr, nu trebuie să se conformeze strict evenimentelor din lumea reală. De exemplu, există patru parabole enumerate consecutiv imediat după ce Isus termină de vorbit despre prezența sau venirea Sa. Acestea sunt:

Parabola sclavilor fideli și a sclavilor răi

Parabola talanților

Parabola celor zece fecioare

Parabola despre oi și capre

Toate aceste parabole sunt prezentate în contextul profeției lui Isus cu privire la viitoarea sa sosire ca rege mesianic. Așadar, fiecare dintre ele ne învață o lecție morală, sau un principiu biblic, referitor la revenirea sa ca Rege. Un indiciu pentru identificarea celor trei grupuri descrise în parabola despre oi și capre poate fi găsit prin examinarea altor două parabole din această listă.

Sclavul fidel și prevăzător și sclavul rău

În această parabolă sunt descrise trei grupuri: 1) sclavul fidel, 2) sclavul rău și 3) servitorii. Cu toate acestea, toate cele trei grupuri se referă la discipolii lui Isus din puncte de vedere diferite: Sclavul fidel și prevăzător îi reprezintă pe toți discipolii care se hrănesc cu credință unii pe alții cu hrană din învățăturile lui Cristos. Sclavul rău îi reprezintă pe discipolii care abuzează de locul lor în congregație și profită de semenii lor creștini. Servitorii îi reprezintă pe toți discipolii în mod colectiv.²²⁹

Morala acestei parabole este că, pentru a câștiga premiul, trebuie să muncești pentru frații și surorile tale, hrănindu-i cu hrană spirituală „la timpul potrivit”, ceea ce înseamnă că trebuie să le oferi sprijin spiritual atunci când este nevoie. Acest lucru se leagă de mesajul din spatele parabolei despre oi și capre, după cum vom vedea în curând.

Cele zece fecioare

Pe vremea lui Isus, un mire israelit mergea la casa părinților miresei sale cu o procesiune nupțială și apoi o conducea de acolo la casa sa. Pentru că acest lucru se făcea noaptea și pentru că în acele zile nu exista iluminat stradal, fecioarele așteptau procesiunea cu lămpi pentru a lumina drumul. Ele nu puteau ști când vor sosi mirele și mireasa, așa că trebuiau să fie pregătite cu suficient ulei pentru a-și menține lămpile aprinse până târziu în noapte.

În această parabolă, sunt cinci fecioare care erau înțelepte și aveau destul ulei pentru a-și ține lămpile aprinse, și cinci care erau neînțelepte și nu au adus destul ulei. Fecioarele neînțelepte au fost prinse pe nepregătite când mireasa și mirele au apărut în sfârșit, așa că au fost nevoite să plece să cumpere mai mult ulei, iar când s-au întors, ușile erau închise și nu li s-a permis să intre la petrecerea nupțială.

Așadar, ideea este una morală. Ucenicii lui Isus trebuie să fie pregătiți și vigilenți și să-și păstreze simțurile, pentru că nu pot ști când se va întoarce pentru a se căsători cu mireasa sa, care este congregația creștină unsă.²³⁰

Nu avem nicio problemă cu această parabolă, dar dacă încercăm să o transformăm într-o profeție, așa cum fac Martorii cu parabola despre oi și capre, avem probleme. Mireasa din procesiunea nupțială este formată din ucenicii lui Isus, sau frații săi. Deci cum pot fi și fecioarele ucenicii Lui? Acest lucru nu are sens. Dar, ca parabolă, aceasta nu este o problemă, deoarece se referă doar la faptul de a fi treaz din punct de vedere spiritual și de a aștepta sosirea lui Isus.

Înțelegerea parabolei despre oi și capre

Cele două parabole pe care le-am văzut până acum sunt destinate personal mie și ție. Când va sosi Isus, te va numi el unul dintre sclavii săi credincioși și prevăzători sau te va alunga din casa lui ca pe un sclav rău? Când Isus va veni să se căsătorească cu mireasa sa, vei fi treaz și pregătit și vei putea astfel să intri la ospăț, sau vei fi luat pe nepregătite și vei pierde? Fiecare grup descris în fiecare parabolă se referă la ucenicii lui Isus, dar tu și cu mine nu putem face parte decât dintr-un singur grup în mod individual, deci în care grup vom fi? Aceasta este lecția morală pe care ne-o predă Domnul nostru.

Aceste parabole consemnate de Matei în capitolele 24 și 25 urmează toate un tipar similar, așa că haideți să analizăm ultima parabolă – oile și caprele – în cadrul acestui tipar contextual.

Atât sclavii fideli, cât și cei răi provin din mijlocul ucenicilor lui Cristos. Cu alte cuvinte, ambele grupuri pornesc ca frați ai lui Cristos, dar numai un singur grup rămâne fratele său la final. Alegerile pe care le fac determină dacă vor câștiga răsplata vieții.

În mod similar, cele cinci fecioare înțelepte, cele cinci fecioare neînțelepte și mireasa lui Cristos sunt, de asemenea, alcătuite din frații lui Cristos. Mireasa este formată din frații lui Cristos care sunt reprezentați ca fiind cei care au câștigat răsplata. Așadar, mireasa nu este menționată în parabolă, ci doar implicită. Parabola se referă la a ajunge să fii acea mireasă și să câștigi viața în Regatul lui Dumnezeu. Cele zece fecioare îi reprezintă pe toți creștinii – frații lui Cristos – dar alegerile pe care le fac determină dacă vor câștiga răsplata sau vor fi lăsați pe dinafară.

În mod similar, ar putea frații lui Cristos din parabola despre oi și capre să reprezinte pe toți creștinii care câștigă răsplata, așa cum mireasa din parabola celor zece fecioare îi reprezintă pe frații lui Cristos după ce au câștigat răsplata vieții?

Dacă cele cinci fecioare neînțelepte încep ca frați ai lui Cristos și își pierd răsplata de a fi cu El în Împărăție prin alegerile pe care le fac, nu ar putea și caprele să înceapă ca frați ai lui Cristos și să piardă viața prin alegeri proaste?

Și dacă cele cinci fecioare înțelepte încep ca frați ai lui Cristos și rămân astfel, câștigând răsplata vieții prin alegeri bune, nu ar putea și oile să facă la fel?

În parabola celor zece fecioare, morala este că, dacă vreți să câștigați răsplata vieții, trebuie să rămâneți treji, atenți și să vă păziți untdelemnul – ceea ce vă permite să străluciți ca niște luceferi în întunericul acestei lumi.

În parabola despre oi și capre, morala este că, dacă vrei să obții viața veșnică, trebuie să fii milostiv.

Dacă acceptăm acest raționament, atunci putem rezolva toate problemele pe care interpretarea JW a parabolei despre oi și capre le creează și pe care publicațiile aleg să le ignore. Care sunt aceste probleme?

Să începem cu versetul 34 care spune:

Atunci regele le va zice celor de la dreapta sa: „Veniți, binecuvântații Tatălui meu, și moșteniți regatul pregătit pentru voi de la întemeierea lumii!” (Matei 25:34)

Conform teologiei Watch Tower, oile sunt supuși ai Regatului. Supușii nu moștenesc Regatul. Doar regii și prinții, adică regalitatea, moștenesc Regatul. Acesta este motivul pentru care Isus l-a mustrat pe Petru pentru răspunsul său impulsiv și afirmativ la întrebarea: „Învățătorul VOSTRU nu plătește impozitul de două drahme [impozit]?”.²³¹ În răspunsul său, Isus clarifică un lucru important pe care trebuie să-l înțelegem atunci când ne gândim cine moștenește cu adevărat Regatul.

El a zis: „Ba da“. Totuși, când a intrat în casă, Isus i-a luat-o înainte, zicând: „Ce crezi, Simon? De la cine primesc regii pământului taxe sau impozite? De la fiii lor sau de la străini?“ Când el a spus: „De la străini“, Isus i-a zis: „Atunci fiii sunt scutiți de impozite”. (Matei 17:25, 26)

Fiii regelui moștenesc împărăția, dar nu și supușii și nici prietenii săi. Cu toate acestea, Organizația ne învață că alte oi moștenesc regatul drept prieteni ai lui Dumnezeu, nu drept fii ai săi.

Mai este și altceva.

Expresia pe care Isus o folosește în Matei 25:34 referindu-se la oi este: „moșteniți regatul pregătit pentru voi de la întemeierea lumii.”

Unde mai găsim această frazeologie în Scriptură? Este de remarcat faptul că Traducerea Lumii Noi din 2013 (engl., 2019 rom.) a eliminat toate trimiterile de la acest verset care se găseau în versiunea din 1984 (engl., 2006 rom.), dintre care multe nici nu se referă la vreo altă clasă de oi, ci la copiii lui Dumnezeu. Chiar și în acea versiune mai veche, lipsește referința-cheie care ar putea face lumină privind pe cine reprezintă oile. Iată care este:

Binecuvântat să fie Dumnezeul și Tatăl Domnului nostru Isus Cristos, căci ne-a binecuvântat cu orice binecuvântare spirituală în locurile cerești, în unitate cu Cristos, așa cum ne-a ales în unitate cu el înainte de întemeierea lumii, ca să fim sfinți și fără pată înaintea lui, în iubire. Căci el ne-a ales dinainte să ne adopte ca fii prin Isus Cristos… (Efeseni 1:3-5)

El „ne-a ales în unitate cu el înainte de întemeierea lumii” și „ne-a ales dinainte să ne adopte ca fii”. Vedeți cât de bine se leagă asta de „moșteniți regatul pregătit pentru voi de la întemeierea lumii”?

Turnul de veghe din 2010 susține că alte oi moștenesc Regatul, așa cum se arată aici:

Cei care fac parte dintre „alte oi“ ale lui Cristos şi care se străduiesc să fie binecuvântaţi prin sămânţa lui Avraam vor avea bucuria de a-l auzi pe Stăpânul lor spunând: „Veniţi, binecuvântaţii Tatălui meu, şi moşteniţi regatul pregătit pentru voi de la întemeierea lumii!“232

Corpul de guvernare nu oferă nicio dovadă biblică care să susțină acest lucru. Cum putem să ne comportăm ca vechii Bereeni și să verificăm dacă aceste lucruri sunt așa, dacă ei nu ne dau versetele pentru a face acest lucru?²³³ Ei bine, putem vedea ce spun de fapt Scripturile despre moștenire. De exemplu, aceste cuvinte ale lui Pavel către Romani:

Deci dacă suntem copii, suntem și moștenitori: da, moștenitori ai lui Dumnezeu, dar comoștenitori cu Cristos, cu condiția să suferim împreună cu el ca să fim și glorificați împreună cu el. (Romani 8:17)

Cristos moștenește Regatul. Frații săi, în calitate de copii ai lui Dumnezeu, sunt co-moștenitorii Lui. Oile din parabolă moștenesc Regatul. Prin urmare, oile sunt frații lui Cristos. O dovadă suplimentară vine din declarația lui Pavel către Corinteni:

Totuși, fraților, vă spun: Carnea și sângele nu pot să moștenească regatul lui Dumnezeu, nici putrezirea să moștenească neputrezirea. (1 Corinteni 15:50)

Dacă oile din parabola despre oi și capre sunt „alte oi” despre care Martorii lui Iehova susțin că trăiesc ca supuși umani ai Regatului, atunci ele nu pot moșteni Regatul, deoarece sunt din carne și oase.

Observați, de asemenea, că versetul 46 spune că aceste oi moștenesc viața veșnică. Membrii Alte oi din JW nu moștenesc viața veșnică conform teologiei Watch Tower. Tot ceea ce primesc este o șansă la viață, șansă pe care ar putea totuși să o piardă dacă nu își mențin credința pe parcursul domniei de o mie de ani a lui Cristos.²³⁴

Până acum, nimic din această parabolă nu se potrivește cu interpretarea Martorilor; și mai sunt încă multe de luat în considerare.

Baza de judecată

Înainte de a intra mai adânc în această analiză, trebuie să trecem în revistă criteriile pe care Regele le folosește pentru a judeca oile și caprele. Fiecare individ este judecat în funcție de faptul că el sau ea:

a dat de mâncare celor flămânzi,

a dat apă celor însetați,

a dat dovadă de ospitalitate față de un străin,

i-a îmbrăcat pe cei goi,

a îngrijit bolnavii,

i-a consolat pe cei din închisoare.

Fiecare dintre cele de mai sus este un act de milă, un mijloc de a ușura suferința unui semen.

În a doua jumătate a secolului 20, numărul celor care pretindeau că sunt Martorii lui Iehova unși a fost de puțin peste 10.000. Cum ar putea o populație de miliarde de oameni să aibă vreo șansă de a arăta milă față de unul dintre Martorii unși, când numărul lor era atât de mic și când erau grupați geografic în cadrul națiunilor vorbitoare de limba engleză? Publicațiile încearcă să ocolească această problemă susținând că aceste șase elemente reprezintă răspunsul pe care oamenii îl arată în lucrarea de predicare.

Să vedem dacă există vreo bază pentru a accepta această înțelegere.

Potrivit unui articol din 2015 al Turnului de veghe:

Turnul de veghe din 15 octombrie 1923 … prezenta argumente biblice logice care arătau că aceştia sunt doar cei care vor domni împreună cu Cristos în cer şi că oile sunt oamenii care au speranţa de a trăi pe pământ sub domnia Regatului condus de Cristos.²³⁵

Trebuie să ne întrebăm de ce aceste „argumente biblice solide” nu sunt reproduse în acest articol din 2015. Din păcate, ediția din 15 octombrie 1923 a revistei Turnul de veghe nu a fost inclusă în programul Watchtower Library, iar Sălile Regatului au primit ordinul de a elimina toate publicațiile vechi cu mulți ani în urmă, așa că Martorul lui Iehova obișnuit nu are cum să verifice care sunt aceste „argumente biblice logice”, decât dacă dorește să nesocotească indicațiile Corpului de guvernare și să intre pe internet pentru a cerceta acest lucru. Dar o dragoste de adevăr nu se va lăsa intimidată de interdicțiile pe care unii oameni le ridică pentru a ascunde adevărul. Vechile publicații ale Organizației au fost convertite în fișiere electronice și sunt disponibile cu ușurință pe internet pentru a fi descărcate.²³⁶ Așa că haideți să aruncăm o privire la Turnul de veghe din 1923 pentru a citi aceste „argumente biblice logice” pentru noi înșine:

Cui se aplică, așadar, simbolurile „oi și capre”? Noi răspundem: Oile reprezintă toate popoarele neamurilor, care nu sunt născute din duh, dar care sunt dispuse spre dreptate, care îl recunosc mental pe Isus Cristos ca Domn și care așteaptă și speră într-o vreme mai bună sub domnia sa. Caprele reprezintă toată acea clasă care pretinde că este creștină, dar care nu-L recunoaște pe Cristos ca mare Răscumpărător și Rege al omenirii, ci pretinde că actuala ordine rea a lucrurilor de pe acest pământ constituie împărăția lui Cristos.²³⁷

S-ar putea presupune că „argumente biblice logice” ar include…nu știu ce…versete din Scripturi? Se pare că nu. Poate că acesta este doar rezultatul unei cercetări neglijente și al unei încrederi excesive din partea autorului articolului din 2015. Sau poate că este un indiciu pentru ceva mai îngrijorător. Oricum ar fi, nu există nicio scuză pentru a induce în eroare opt milioane de cititori fideli spunându-le că învățătura cuiva se bazează pe Biblie când, de fapt, nu este așa.

Desigur, când a fost publicat pentru prima dată acel număr din octombrie 1923 al revistei Turnul de veghe, studenții în Biblie erau induși în eroare de judecătorul Rutherford – pe atunci cel mai mare membru al Sclavului fidel și prevăzător, conform doctrinei curente – să creadă că sfârșitul va veni doar doi ani mai târziu, în 1925, începând cu învierea „drepților din vechime” precum Avraam, Moise și regele David. Toate acestea făceau parte din infama campanie de predicare „Milioanele care trăiesc acum nu vor muri niciodată!”.²³⁸ Așadar, originea acestui „argument biblic logic” al Turnului de veghe nu a fost niciodată foarte deslușită.

Paragraful 7 din numărul din martie 2015 al Turnului de veghe, menționat mai sus, continuă să îi asigure pe cei de rând: „În prezent avem o înţelegere clară a ilustrării despre oi şi capre.”

O înțelegere cu adevărat clară a parabolei ar aborda toate problemele pe care tocmai le-am trecut în revistă și ar oferi răspunsuri credibile, logice și, mai presus de toate, scripturale la fiecare dintre ele. Dar nu este cazul.

Ca o dovadă în plus a acestui lucru, să ne gândim la modul în care Organizația interpretează cele șase acte de milă despre care vorbește Isus. În ce mod se îngrijesc membrii JW Alte oi de Martorii unși ai lui Iehova, potolindu-le setea, hrănindu-i când le este foame, adăpostindu-i când sunt singuri, îmbrăcându-i când sunt goi, îngrijindu-i când sunt bolnavi și sprijinindu-i în închisoare? Rețineți că aceste șase acte de milă se aplică tuturor așa-numiților Martori ai lui Iehova unși.

Răspunsul pe care îl oferă Organizația este:

Pentru cei care au perspectiva de a fi consideraţi oi, este un privilegiu să-i susţină pe fraţii lui Cristos atât în lucrarea de predicare, cât şi în alte privinţe. De exemplu, ei fac donaţii şi muncesc din greu pentru a construi săli ale Regatului, săli de congrese şi clădiri de filială. De asemenea, ei ascultă cu loialitate de cei numiţi de „sclavul fidel şi prevăzător” pentru a fi în frunte.²³⁹

Acest lucru înseamnă că – din nou, conform învățăturii Organizației – miliarde de oameni vor muri pentru totdeauna, judecați de Isus ca niște țapi, deoarece nu au sprijinit niciodată activitatea de predicare a Martorilor lui Iehova. Din moment ce în prezent există sute de milioane, dacă nu miliarde, care nu au fost niciodată expuși la lucrarea de predicare a Martorilor lui Iehova, nu îl transformă asta pe Isus într-un judecător crud și fără inimă?

Mila triumfă asupra judecății

Decât să dăm o turnură celor șase acte de milă pe care le enumeră Isus, de ce să nu le luăm ca atare? El vorbește despre acte de bunătate, acțiuni menite să ușureze suferința altuia. Care este baza judecății conform Scripturii? Iacov ne spune:

Căci, pentru cel care nu arată îndurare, judecata va fi fără îndurare. Îndurarea biruie judecata. (Iacov 2:13)

Caprele din parabolă au acces la frații lui Cristos (frații lor creștini) și totuși nu au milă de ei. Prin urmare, judecarea lor va fi făcută fără milă.

Nici unul dintre noi nu este declarat nevinovat pentru că se consideră el drept în sine. Cu toții am căzut în afara standardului. Trebuie să primim har de la Dumnezeu – martorii îl numesc „bunătate nemeritată” – pe care Domnul îl va extinde dacă am acționat cu milă față de alții. Astfel, „mila exultă triumfător asupra judecății” (Iacov 2:13 engl.).

Aceasta este lecția morală a parabolei. Nu are nimic de-a face cu predicarea veștii bune a Corporației Watch Tower.

Care este lecția morală a parabolei despre oi și capre?

Mai există un element care ne ajută să vedem cum putem beneficia personal de lecția morală a acestei parabole. Este cel mai important aspect al parabolei și este vital pentru noi să îl înțelegem, deoarece salvarea noastră depinde de alegerea corectă. Isus răsplătește oile pentru că, așa cum spune el:

Căci mi-a fost foame și mi-ați dat să mănânc, mi-a fost sete și mi-ați dat să beau. Am fost străin și m-ați primit cu ospitalitate, 36 gol și m-ați îmbrăcat. M-am îmbolnăvit și ați avut grijă de mine. Am fost în închisoare și ați venit la mine. (Matei 25:35, 36)

Apoi îi condamnă pe capre pentru că nu s-au purtat cu milă față de el:

Căci mi-a fost foame, dar nu mi-ați dat să mănânc, mi-a fost sete, dar nu mi-ați dat să beau. Am fost străin, dar nu m-ați primit cu ospitalitate, gol, dar nu m-ați îmbrăcat, bolnav și în închisoare, dar n-ați avut grijă de mine. (Matei 25:42, 43)

Ambele grupuri răspund la aceste cuvinte întrebându-l pe Isus când L-au văzut vreodată flămând, însetat, fără adăpost, gol, bolnav sau întemnițat?

Răspunsul său este că un act de milă față de unul dintre frații săi echivalează cu un act de milă față de el, iar o lipsă de milă față de unul dintre frații săi este la fel ca și cum el ar fi cel care are nevoie.

Faptul că atât oile, cât și caprele știu cine este Isus indică faptul că, la fel ca în celelalte trei parabole din relatarea lui Matei, avem de-a face cu creștini, nu cu lumea necredincioasă. În plus, creștinii din toate confesiunile cunosc foarte bine această parabolă. Martorii lui Iehova cu siguranță o cunosc bine.

Atunci de ce ar fi fost un șoc pentru oile neprihănite și pentru caprele nedrepte să afle că îi ajutau – sau nu îi ajutau – pe frații lui Isus? Cu toții cunosc parabola și cu toții știu cine sunt frații lui Isus… sau nu?

Răspunsul la această întrebare vine dintr-o altă pildă a Domnului nostru, parabola grâului și a neghinei, care se găsește la Matei 13:24-30 și 36-43. Potrivit celor spuse de Isus acolo, este imposibil chiar și pentru sfinții îngeri ai lui Dumnezeu să deosebească un creștin neprihănit de unul fals până la momentul secerișului. Grâul sunt frații lui Isus, pe care îi adună în depozitul său după ce mai întâi a adunat, împachetat și apoi a ars neghina – creștinii falși.

Cu aceste cunoștințe, să aruncăm o ultimă privire la parabola oilor și caprelor. Ceea ce Isus răsplătește sunt actele de milă făcute de bunăvoie din dragoste pentru semeni, fără să se știe dacă există vreo compensație. Există astăzi pe pământ mai mult de două miliarde de oameni care se declară creștini. Unii sunt fire de grâu, dar un număr mult mai mare este neghină.²⁴⁰ Atunci când arătăm milă, nu o facem din interes personal motivat, pentru că nu știm dacă cel pe care îl ajutăm este considerat de Domnul nostru ca fiind unul dintre frații săi sau nu. Iacov le spune creștinilor:

La ce folosește, frații mei, dacă cineva spune că are credință, dar nu are fapte? Oare îl poate salva o astfel de credință? Dacă un frate sau o soră sunt goi și lipsiți de hrana zilnică, iar unul dintre VOI le spune: „Mergeți în pace, încălziți-vă și săturați-vă“, dar nu le dați cele necesare corpului lor, la ce folosește? Tot așa, și credința, dacă nu are fapte, este moartă în ea însăși. (Iacov 2:14-17)

Sugerez eu că trebuie să fim buni și milostivi doar cu cei care se declară creștini? Nu. Creștinilor li se spune să își iubească chiar și dușmanii.²⁴¹ Unul dintre cei mai importanți dușmani ai creștinismului timpuriu a fost fariseul cunoscut sub numele de Saul din Tars. Isus îi cunoștea inima și, chiar dacă era un persecutor al congregației creștine, Isus l-a chemat, iar el a fost născut din Dumnezeu.

Pe urmă [Isus] i s-a arătat lui Iacov, apoi tuturor apostolilor și, ultimului dintre toți, mi s-a arătat și mie, ca unuia născut prematur. Căci eu sunt cel mai mic dintre apostoli și nu sunt vrednic să fiu numit apostol, fiindcă am persecutat congregația lui Dumnezeu. Dar prin bunătatea nemeritată a lui Dumnezeu sunt ceea ce sunt. Și bunătatea sa nemeritată față de mine n-a fost zadarnică; dimpotrivă, am trudit mai mult decât ei toți, totuși nu eu, ci bunătatea nemeritată a lui Dumnezeu care este cu mine. (1 Corinteni 15:7-10)

Pe scurt, noi nu știm și nici nu putem ști cine sunt copiii lui Dumnezeu, frații lui Cristos, așa că mila noastră nu poate fi limitată, așa cum nici mila lui Dumnezeu nu este limitată. Trebuie să îl imităm pe Tatăl nostru ceresc care a stabilit standardul pentru noi spunând:

Într-adevăr, pe când eram încă slabi, Cristos a murit la timpul fixat pentru niște oameni lipsiți de pietate. Fiindcă pentru un om drept cu greu ar muri cineva. Este adevărat, pentru un om bun, poate îndrăznește cineva să moară. Dar Dumnezeu ne arată iubirea sa prin faptul că, pe când eram încă păcătoși, Cristos a murit pentru noi. Cu atât mai mult deci, fiindcă acum am fost declarați drepți prin sângele său, vom fi salvați de la mânie prin el. Căci dacă, atunci când eram dușmani, am fost împăcați cu Dumnezeu prin moartea Fiului său, cu atât mai mult acum, că suntem împăcați, vom fi salvați prin viața lui. (Romani 5:6-10)

Dacă nouă ni s-a arătat atâta milă, cum am putea întoarce spatele celor care suferă și care au nevoie de un mic ajutor? Apă, când îi este sete; hrană, când îi este foame; haine călduroase, când este dezbrăcat; adăpost, când nu are adăpost; îngrijire tandră, când este bolnav; sprijin emoțional, când este prizonier.

Același mesaj este reluat în scrisoarea către Evrei:

Iubirea voastră frățească să rămână! Nu uitați ospitalitatea, căci prin ea unii, fără să știe, au găzduit îngeri. Amintiți-vă de cei care sunt în lanțuri ca și cum ați fi legați cu ei și de cei care sunt maltratați, pentru că și VOI sunteți încă în corp. (Evrei 13:1-3)

Aceasta era mentalitatea creștinilor din primul secol. Când Pavel a mers la Ierusalim pentru a se consulta cu apostolii și bătrânii congregației de acolo, a plecat cu următorul mandat:

… Chifa și Ioan, cei considerați stâlpi, au dat cu mine și cu Barnaba mâna dreaptă în semn de părtășie, pentru ca noi să mergem la națiuni, iar ei la cei circumciși. Numai că trebuia să ne aducem aminte de săraci. Și tocmai lucrul acesta m-am și străduit să-l fac. (Galateni 2:9, 10)

Pavel și Barnaba urmau să predice națiunilor, în timp ce ceilalți bărbați urmau să se ocupe de iudei. Dar ei aveau acest lucru în comun, după cum scrie Pavel: „Numai că trebuia să ne aducem aminte de săraci”. Există dovezi că exact acest lucru au făcut. Știm că, în adunările lor, grija față de văduve și orfani făcea parte din închinarea lor.²⁴²

Astfel de opere de caritate nu fac parte din închinarea formală a Martorilor lui Iehova. Știu din proprie experiență că congregațiile sunt sfătuite să nu facă aranjamente formale pentru îngrijirea celor nevoiași din congregația lor, iar cei care contribuie individual cu timp și bani la activități caritabile locale în afara congregației sunt descurajați să facă acest lucru.²⁴³

Aplicarea parabolei despre oi și capre la salvarea noastră

Mesajul parabolei despre oi și capre nu are nimic de-a face cu activitatea de predicare a Martorilor lui Iehova. Are totul de-a face cu salvarea ta și a mea, deoarece faptul de a fi considerați de Isus ca fiind una dintre oile sale depinde de actele noastre de milă față de frații săi, de frații noștri creștini. Dacă nu suntem milostivi, atunci judecata noastră va fi făcută fără milă. Niciunul dintre noi nu-și dorește cu adevărat acest lucru.

Acesta este modul în care parabola trebuie să fie aplicată: Din moment ce oile pleacă în viața veșnică moștenind Regatul la fel ca frații lui Cristos, oile trebuie să fie și ele frații lui Cristos. Ca și în parabola celor zece fecioare, îi privim pe frații lui Cristos din două puncte de vedere. Cele cinci fecioare înțelepte sunt frații lui Cristos înainte de căsătorie, iar mireasa lui Cristos sunt frații săi după ce își primesc răsplata. În mod similar, oile sunt frații lui Cristos care au arătat milă față de ceilalți în timp ce se aflau pe acest pământ, iar „frații lui Cristos”, în parabola despre oi și capre, sunt creștinii care și-au primit răsplata. Același grup, dar din două puncte de vedere diferite.

Fiecare dintre cele patru parabole relatate de Matei are legătură cu momentul sosirii lui Cristos ca să judece lucrurile.

Dacă vrem să fim considerați frați ai lui Cristos, atunci caracteristica noastră distinctivă trebuie să fie iubirea, iar mila este o manifestare exterioară a iubirii.

De fapt, mila combină cele patru calități cardinale ale lui Dumnezeu: dragostea, înțelepciunea, dreptatea și puterea.

Un act de milă este un răspuns la suferința altuia. Dragostea ne motivează să acționăm. Înțelepciunea noastră ne ghidează cu privire la modul cel mai bun de a acționa. Simțul nostru de dreptate ne împiedică să acționăm într-un mod care încalcă legea lui Dumnezeu. Puterea noastră ne oferă mijloacele de a acționa.

Un ultim cuvânt

Există o ultimă revelație care trebuie extrasă din această parabolă: Poate funcționa doar dacă nu există o religie „aprobată”. Grâul – copiii lui Dumnezeu – se găsește crescând peste tot în câmpul care este lumea.²⁴⁴ Dacă ar exista o religie adevărată, atunci parabola despre grâu și neghină nu ar mai avea sens, deoarece îngerii ar ști dinainte cine este grâul. Aceștia ar fi membrii religiei pe care Isus o aprobă. Niciuna dintre cele două parabole – grâul și neghina, oile și caprele – nu poate funcționa dacă Isus a declarat deja că o anumită religie organizată este aprobată. Ambele parabole depind de elementul anonimatului. Numai Domnul știe cine sunt frații săi.

Mesajul pe care ni-l transmite Cristos în parabola oilor și caprelor este că, dacă vrem să obținem viața veșnică, trebuie să arătăm dragoste față de cei care au nevoie. Mila este iubirea în acțiune – un răspuns la nevoi și suferință. Este un efort făcut pentru a ușura durerea celuilalt. Organizația Martorilor lui Iehova a deturnat acest mesaj frumos pentru a-și susține propria teologie care creează o clasă secundară fictivă de creștini cu o speranță de salvare mai mică. Făcând acest lucru, ei au subminat și mesajul fundamental al parabolelor de milă. Actele de milă au fost înlocuite cu sacrificii făcute în numele Organizației. Întrebați-vă, dacă sunteți sau ați fost unul dintre Martorii lui Iehova, de câte ori ați ocolit casa unei văduve JW, a unei familii nevoiașe sau a unui vestitor bolnav, ca să realizați baremul lunar al timpului de predicare? Lucrarea de predicare ocupă primul loc, în locul ajutorării văduvelor și orfanilor despre care vorbește Iacov.²⁴⁵ Donațiile făcute către Organizație ocupă primul loc în locul oricărei lucrări de caritate locală.

Ce înseamnă pentru tine adevărul despre cealaltă oaie

Cred că este foarte clar pentru orice student rezonabil al Bibliei că „alte oi” din Ioan 10:16 nu se referă la o clasă secundară de creștini formată din Martorii lui Iehova care nu au fost unși. Isus se referea în mod clar la națiunile care se vor alătura și ele turmei creștine la numai trei ani și jumătate după moartea Sa.

Strămoșii mei sunt pe de o parte scoțieni și pe altă parte irlandezi, ceea ce mă face să fiu dintre națiuni. Cu alte cuvinte, fac parte din Alte oi la care s-a referit Isus. Când am aflat pentru prima dată că pot fi una dintre Alte oi și, în același timp, să accept oferta spiritului sfânt de a deveni un copil adoptat al lui Dumnezeu, m-am bucurat. Când am împărtășit această informație cu regretata mea soție, Reta, reacția ei a fost diferită. Spre surprinderea mea, a izbucnit în lacrimi. Ea visase să petreacă eternitatea alături de mine pe pământul paradisiac pe care Organizația îi promisese că va fi răsplata ei pentru o viață întreagă de slujire fidelă. Își imaginase viața noastră împreună, revenind la tinerețe și perfecțiune fizică și crescând o familie a noastră. Acum, toate astea s-au dus. Sau nu?

Faptul că suntem cele dintâi roade cumpărate din omenire, așa cum spune Revelația 14:4, înseamnă că pierdem dreptul de a fi oameni? Renunțăm la lucruri prețioase pentru a face parte din prima înviere la viață?²⁴⁶ Înainte de a trage concluzii pripite, țineți cont de faptul că, dacă Organizația se poate înșela cu privire la speranța membrilor Alte oi, cu greu are acreditările necesare pentru a vorbi cu autoritate despre speranța copiilor lui Dumnezeu. De fapt, după cum vom vedea în capitolul următor, ei au greșit cu totul.

Am scris cu majusculă „Alte oi” pe tot parcursul textului atunci când mă refer în mod specific la interpretarea JW a acestui termen.

Acest program poate fi descărcat gratuit de la https://www.jw.org/ro/ajutor-online/jw-library/windows/instalati-manual-windows/

w07 1/5 p. 30-31 „Întrebări de la cititori”

w84 15/2 p. 15-20; Supraviețuire (1984) p. 72-73; w80 15/7 p. 22-28

A se vedea „Rutherford creează o clasă de clerici” de la pagina 238.

w84 engl. 15/2 p. 15 par. 1 „Țarcul recent al «altor oi»”

Matei 21:33-22:14

Faptele 10:1-48

it-1 engl. p. 606; w95 1/7 p. 15 par. 5

w09 15/1 p. 28-29 par. 16

w10 15/3 p. 26-27 par. 13-14 „O singură turmă cu un singur păstor”

Galateni 3:1

it-2 engl. p. 362 „Mediator”

Exodul 19:3-6

1 Timotei 2:5, 6

w86 engl. 15/2 p. 14 par. 16

Ioan 5:28, 29; Faptele 24:15

w51 engl. 15/5 p. 308-309 par. 9

Marcu 8:22-25

w08 3/1 p. 9

it-1 engl. p. 606

Exodul 19:3-6

w81 engl. 15/3 p. 30

w16 ianuarie p. 19 „Spiritul depune mărturie împreună cu spiritul nostru”

w11 15/12 p. 25 par. 12

w09 15/6 p. 23 par. 15

w02 1/2 p. 21 par. 11

w96 15/6 p. 31 „Întrebări de la cititori”

w12 15/7 p. 28 par. 7

w87 engl. 1/8 p. 19 par. 14

A se vedea „Rutherford creează o clasă de clerici” de la pagina 238.

w16 ianuarie p. 19 par. 10

Efeseni 4:11

Matei 23:8

Este demn de remarcat faptul că manuscrisele sursă aramaice nu spun niciodată „anticrist”, ci mai degrabă „ fals uns”.

1 Ioan 2:20

1 Ioan 2:19

w12 15/3 p. 20 par. 2

. Evrei 1:3

1 Ioan 4:8, 16

w65 engl. 15/9 p. 575-576

Merriam-Webster

dx86-17 „Oi și capre (Ilustrare)” enumeră modificările din acești ani: 1881, 1884, 1923 și 1995.

Pentru parabola sclavului fidel și prevăzător, vezi Matei 24:45-51 și Luca 12:41-48. Pentru o discuție completă a acestei parabole, vezi „Cine este sclavul fidel și prevăzător?” de la pagina 301.

2 Corinteni 11:2; Efeseni 5:22-27; Revelația 21:2, 9

Matei 17:24

w10 15/9 p. 11 par. 18

Faptele 17:11

w51 engl. 15/5 p. 308-309 par. 9

w15 15/3 p. 26 par. 5

O resursă utilă pentru publicațiile și documentația publică și privată a Societății Watch Tower este avoidjw.org.

w1923, p. 309, alin. 24

„Bazându-ne pe argumentul expus mai sus, deci, că vechea ordine a lucrurilor, vechea lume, se sfârșește și, prin urmare, dispare, și că noua ordine vine, și că 1925 va marca învierea vrednicilor credincioși din vechime și începutul reconstrucției, dacă este rezonabil să concluzionăm că milioane de oameni care se află acum pe pământ vor fi încă pe pământ în 1925. Atunci, pe baza promisiunilor expuse în Cuvântul divin, trebuie să ajungem la concluzia pozitivă și incontestabilă că milioanele de oameni care trăiesc acum nu vor muri niciodată.” – Milioane de oameni care trăiesc acum nu vor muri niciodată! p. 97

w15 15/3 p. 29 par. 17

Matei 7:13, 14

Matei 5:44-48

1 Timotei 5:8-10; Iacov 1:27

Dacă în congregație sunt persoane nevoiașe, este în regulă ca individual să ajute, dar corpul de bătrâni nu are voie să formalizeze ajutorul la nivelul congregației. Astfel de sume de bani pot fi gestionate doar de către Organizație.

Matei 13:36-38

Iacov 1:27

Revelația 20:4-15

8

Speranța de salvare a celor 144.000 și a marii mulțimi

Astfel, dacă vreunuia dintre voi îi lipsește înțelepciunea, să i-o ceară neîncetat lui Dumnezeu, căci el le dă tuturor cu generozitate și fără să reproșeze și ea îi va fi dată. Dar să i-o ceară neîncetat și cu credință, fără să se îndoiască deloc, fiindcă cel care se îndoiește este ca valul mării împins de vânt și purtat încoace și-ncolo. (Iacov 1:5, 6)

Înainte de a merge mai departe, ar trebui să ne oprim și să facem tot posibilul pentru a aborda obstacolele din această discuție, care vor apărea în mod inevitabil din cauza anilor de îndoctrinare constantăde la întruniri și congrese.. Orice discuție cu Martorii lui Iehova despre înviere pare să sfârșească întotdeauna prin a se concentra pe locație. Majoritatea bisericilor învață că cei buni merg în rai și cei răi merg în iad. În contrast cu această viziune tradițională, Martorii lui Iehova sunt învățați că doar 144.000 merg în cer, în timp ce toți ceilalți, atât cei drepți, cât și cei nedrepți, vor trăi pe pământ. Ei au fost instruiți să aștepte cu nerăbdare să trăiască pe un pământ paradisiac, să se distreze cu lei și tigri și să ocupe vilele oamenilor bogați care vor fi fost distruși la Armaghedon.

Nu pot număra de câte ori cineva dintr-un grup de mașini aflat în timpul predicării a comentat despre frumusețea unei case pe care tocmai o vizitase și a remarcat cât de mult i-ar plăcea să locuiască acolo după Armaghedon. Ironia este că Organizația îi sfătuiește în mod constant pe Martori să evite capcana materialismului. Face acest lucru în timp ce evocă imagini ale unui paradis material. Se poate argumenta că Martorii lui Iehova pot fi la fel de materialiști ca oricine altcineva, dar materialismul lor este unul al recompensei întârziate.

Pe de o parte, ei sunt învățați că Martorii lui Iehova unși vor merge în cer atunci când mor, fără a mai fi văzuți vreodată, în timp ce majoritatea Martorilor fie vor supraviețui Armaghedonului, fie, dacă vor muri înainte de sfârșit, vor fi înviați pentru a trăi ca oameni pe pământ, cu tinerețea și vitalitatea restabilite și cu corpurile libere de orice defect. Cu o astfel de viziune, ei chiar nu au nicio dorință de a face parte din prima înviere, de a fi cu Isus, de a sluji ca regi și preoți pentru restabilirea omenirii. Dacă pui în contrast necunoscutul rece al vieții ca un spirit departe, în ceruri, cu îmbrățișarea caldă a unui pământ paradisiac cu toate plăcerile de care se poate bucura un om, este firesc ca ei să nu găsească nici o atracție la oferta de a fi unul dintre cei unși.

Salvarea nu se referă la locație

Dacă vrem să facem dreptate în ceea ce privește măsura luată de Dumnezeu pentru creștini prin Fiul Său, trebuie să ne debarasăm de toate aceste noțiuni. Nu putem presupune că cei unși pleacă la cer fără a mai fi văzuți niciodată. Nu putem presupune nici măcar că pământul va fi un paradis în timpul domniei de o mie de ani a lui Cristos. Trebuie să permitem Bibliei să ne dezvăluie toate lucrurile la timpul potrivit, pe măsură ce îi studiem cuvintele, lăsând-o să ne dezvăluie adevărul într-un ritm pe care îl putem asimila. Îmi amintesc de cuvintele de despărțire ale lui Isus către ucenicii săi cu puțin timp înainte de a se înălța el însuși la cer: „Mai am multe lucruri să vă spun, dar acum nu le puteți purta.”²⁴⁷

Un lucru pe care ar trebui să îl avem în vedere pe măsură ce avansăm în acest studiu este că Tatăl nostru ceresc ne iubește. El are lucruri minunate pregătite pentru cei pe care îi iubește. Biblia ne spune că,

Căci creația așteaptă revelarea fiilor lui Dumnezeu, da, o așteaptă cu nerăbdare. Deoarece creația a fost supusă inutilității nu din proprie voință, ci prin cel ce a supus-o, pe baza speranței că și creația va fi eliberată din sclavia stricăciunii și va avea glorioasa libertate a copiilor lui Dumnezeu. (Romani 8:19-21)

Orice ne rezervă Tatăl nostru iubitor va depăși cu siguranță tot ceea ce ne putem imagina.

144.000 – Literal sau simbolic?

Potrivit Martorilor lui Iehova, doar 144.000 vor moșteni împărăția cerurilor. Asta înseamnă că trebuie să existe o speranță diferită pentru toți ceilalți. Ei cred că atunci când Isus a vorbit despre faptul că a dat împărăția unei turme mici, la Luca 12:32, vorbea despre numărul literal de 144.000 de persoane. Din moment ce Biblia nu specifică faptul că acest număr este literal și din moment ce cartea Revelația conține o serie de viziuni pline de simboluri date apostolului Ioan, pe ce bază susține Corpul de guvernare că acest număr anume este literal și nu și simbolic?

Potrivit unui articol „Întrebări de la cititori” din numărul din 1 septembrie 2004 al revistei Turnul de veghe, există două motive pentru a presupune că numărul este literal: Primul, din paragraful 5 al articolului, este că nu toate numerele din Revelația sunt simbolice. Unele sunt literale. De exemplu, Revelația 21:14 vorbește despre „cele douăsprezece nume ale celor doisprezece apostoli ai Mielului”. Știm că au existat doar doisprezece apostoli, deci știm că acest număr trebuie să fie literal.

Acesta este un argument de paie. Nimeni nu sugerează că fiecare număr din Revelația este simbolic. Faptul de a dovedi că un număr este literal nu conferă nimănui autoritatea de a alege pur și simplu un alt număr și de a pretinde că și acesta este literal. Care este baza noastră pentru a stabili că numărul 12 folosit în Revelația 21:14 nu este simbolic? Este simplu de răspuns. Știm că este un număr literal pentru că ne putem uita în altă parte în Scriptură și găsim numărul apostolilor reprezentat literal. La Matei 10:2-4 ni se dă nu numai numărul, ci și numele tuturor celor doisprezece.²⁴⁸

Un astfel de raționament superficial nu este de bun augur pentru erudiția Corpului de guvernare, dacă luăm în considerare cel de-al doilea motiv pe care Turnul de veghe îl prezintă pentru credința într-un număr literal de unși.

Să remarcăm, totuşi, contrastul pe care Ioan îl face între versetele 4 şi 9 din Revelaţia, capitolul 7. El afirmă că primul grup, ‘cei care au fost sigilaţi’, are un număr limitat, precis. Însă al doilea grup, „o mare mulţime“, nu are un număr determinat. Având în vedere acest lucru, este logic să considerăm numărul 144 000 un număr literal. Dacă ar fi simbolic şi s-ar referi la un grup care în realitate ar fi fără număr, s-ar pierde efectul contrastului dintre cele două versete. Prin urmare, contextul este un puternic indiciu că numărul 144 000 trebuie considerat literal.²⁴⁹

Totul se rezumă la asta: Numărul trebuie să fie literal, altfel „forța contrastului dintre aceste două versete [4 și 9] s-ar pierde”. Serios!?

Dar dacă contrastul dintre cele două grupuri nu se referă la număr?

Ați observat, citind acest pasaj din Revelația, că Ioan nu-i vede pe cei 144.000? El aude doar numărul lor.

Și am auzit numărul celor sigilați: o sută patruzeci și patru de mii, sigilați din toate triburile fiilor lui Israel: …

După aceste lucruri m-am uitat și iată: o mare mulțime, pe care nimeni nu putea s-o numere, din toate națiunile, triburile, popoarele și limbile, stând în picioare înaintea tronului și înaintea Mielului, îmbrăcați în robe albe și având ramuri de palmier în mâini. (Revelația 7:4, 9)

S-ar putea ca aceste două grupuri descrise în versetele 4 și apoi din nou în 9 să fie de fapt același grup prezentat din două puncte de vedere diferite? S-ar putea ca el să audă un număr care simbolizează caracterul conducător al marii mulțimi? Potrivit cărții Perspicacitate, „doisprezece … pare să reprezinte un aranjament complet, echilibrat, constituit în mod divin”.²⁵⁰ Înainte de a explora această posibilitate, ne-ar fi de folos dacă am putea stabili din punct de vedere scriptural că numărul celor pecetluiți nu este un număr literal de 144.000 de persoane. Există dovezi scripturale care să indice că acest număr este simbolic? Într-adevăr, există.

Dovada biblică că 144.000 este un număr simbolic

Poate că v-ați uitat la televizor la procedura poliției în care ofițerii se concentrează asupra unui singur suspect și au o viziune focalizată. Ei sunt atât de siguri că îl au în vizor pe tipul cel rău încât nu se uită în altă parte, ignorând dovezile disculpatorii care arată că acesta este nevinovat și lăsându-l pe adevăratul făptaș liber să comită mai multe infracțiuni.

Am avut atât de multă încredere în logica ușoară pe care publicațiile Watch Tower o folosesc pentru a convinge turma că doar 144.000 pot spera să fie unși de Dumnezeu, încât nu am luat în considerare toate dovezile. Există, de fapt, un pasaj din Scriptură care face ca ideea unui număr literal să fie ridicolă. Îl găsim în cartea Galateni.

Spuneți-mi, voi, care vreți să fiți sub lege: nu auziți Legea? De pildă, este scris că Avraam a avut doi fii: unul de la servitoare și altul de la femeia liberă. Dar cel de la servitoare s-a născut, de fapt, potrivit cărnii, iar celălalt, de la femeia liberă, prin promisiune. Aceste lucruri au un sens simbolic, fiindcă aceste femei reprezintă două legăminte: unul este cel de la muntele Sinai, care dă naștere la copii pentru sclavie și care este Agar. Iar această Agar reprezintă Sinaiul, un munte din Arabia, și corespunde Ierusalimului de acum, căci este în sclavie cu copiii săi. Însă Ierusalimul de sus este liber și el este mama noastră. (Galateni 4:21-26)

Femeia liberă a fost Sara, soția lui Avraam, care l-a născut pe Isaac la 90 de ani, la vârsta de 90 de ani și la o vârstă mult înaintată pentru a avea copii. Această naștere miraculoasă a fost modul în care Iehova și-a împlinit promisiunea făcută lui Avraam că urmașii lui vor fi mulți și că, prin sămânța sau urmașii lui, națiunile vor fi binecuvântate.²⁵¹

Aceasta este o dramă simbolică sau, pentru a o spune în limbajul JW, un antitip profetic. Pavel știa, bineînțeles, că evreii descindeau din Sara, nu din Agar, dar el scrie aici în metaforă. Agar era roaba egipteană a Sarei – fata sclavă. Pentru că Sara era stearpă, ea i-a dat-o lui Avraam pe Agar ca soție pentru ca acesta să aibă un fiu, iar sclava l-a născut pe Ismael.²⁵² Copiii Sarei au intrat într-o relație de legământ cu Dumnezeu atunci când Moise i-a eliberat din sclavia din Egipt. În cadrul acelui legământ, ei ar fi putut deveni un regat de preoți. Dacă ar fi respectat acest legământ, ar fi domnit împreună cu Isus în Regatul Mesianic pentru a readuce întreaga omenire în familia lui Dumnezeu.²⁵³ Dar ei nu l-au respectat și astfel au aparținut de orașul fizic Ierusalim, fiind sclavii păcatului.

Așadar, în această dramă simbolică, sclava Agar reprezenta Ierusalimul și, într-un sens spiritual sau simbolic, copiii ei erau israeliții care l-au respins pe Isus ca Mesia.

În schimb, evreii și neamurile care L-au acceptat pe Isus și au fost unși cu Spiritul Sfânt au fost liberi de păcat. Ei aparțineau Ierusalimului de sus. Acest lucru este evident din acest pasaj, dar este și înțelegerea prezentată în publicațiile Organizației:

Cu toate acestea, numele de Ierusalim a continuat să fie folosit ca simbol al ceva mai mare decât orașul pământesc. Apostolul Pavel, prin inspirație divină, a dezvăluit că există un „Ierusalim de sus”, despre care el vorbește ca despre „mama” creștinilor unși. (it-2 engl. p. 49 „Ierusalim”)

Acum ia în considerare ce spune Pavel în continuare:

Pentru că este scris: „Bucură-te, femeie stearpă care nu naști! Izbucnește și chiuie, femeie care n-ai durerile nașterii! Căci copiii femeii părăsite [pustiită, Versiunea Cornilescu] sunt mai mulți decât ai celei care are soț“. Noi însă, fraților, suntem copii ai promisiunii, cum a fost Isaac. (Galateni 4:27, 28)

Copiii femeii sterpe (pustiite), Sara, sunt creștinii unși. Copiii fetei sclave, Agar, sunt milioanele de evrei care l-au respins pe Isus.

Toate acestea sunt susținute de publicațiile Martorilor lui Iehova, așa că cum se face că am trecut cu vederea contradicția evidentă pe care o prezintă învățătura că nu pot fi decât 144.000 de creștini unși? Cum pot fi copiii femeii sterpe mai numeroși decât milioanele de evrei care au fost copii ai sclaviei, dacă numărul lor este limitat la 144.000? Singurul mod în care acest lucru are sens este dacă luăm în considerare faptul că 144.000 este un număr simbolic.

Consecințele enorme ale unui număr literal

J. F. Rutherford a învățat că cei 144.000 erau un număr literal. Considerând acest număr ca fiind literal, Rutherford, care era, în esență, un corp de guvernare format dintr-un singur om, a creat doctrina actuală despre „alte oi” în 1934.254 Cu alte cuvinte, întregul motiv pentru care a creat o clasă secundară de creștini cu o speranță pământească neavând niciunul dintre beneficiile primei învieri²⁵⁵ a fost acela de a explica numărul tot mai mare de adepți care depășeau numărul literal de 144.000. Dacă Rutherford ar fi fost condus de spiritul sfânt, atunci ar fi recunoscut cu umilință că a greșit și, plecându-se în fața dovezilor din fața lui, ar fi abandonat credința sa într-un număr literal. În schimb, el a făcut ceea ce fac profeții falși. Și-a compus minciuna cu una și mai mare, țesând o rețea tot mai complexă de dezinformare și interpretări false, până când acum avem în rândurile Martorilor lui Iehova milioane de oameni care își refuză de bunăvoie accesul la carnea și sângele salvatoare de vieți al Domnului nostru, simbolizate prin emblemele pâinii și vinului.

Susținând concluzia lui Rutherford, conform căreia numărul este literal, Corpul de guvernare al Martorilor lui Iehova continuă să nege la milioane de oameni speranța de salvare pe care Isus a oferit-o tuturor celor care cred în El – autoritatea de a deveni copii ai lui Dumnezeu și de a moșteni Regatul cerurilor.²⁵⁶ Cât de mult se aseamănă actualul Corp de guvernare cu Corpul de guvernare al lui Israel, despre care Isus a spus

Vai de voi, scribi și farisei, ipocriților! Pentru că voi închideți regatul cerurilor înaintea oamenilor. Nici voi nu intrați și nici pe cei ce se îndreaptă într-acolo nu-i lăsați să intre. (Matei 23:13)

Pentru un motiv întemeiat, Iehova le spune slujitorilor săi: „Nu vă puneți încrederea în nobili, nici în fiul omului pământean, în care nu este salvare.”²⁵⁷

Dacă continuați să subscrieți la speranța Altor oi a Martorilor lui Iehova, nu vă puneți încrederea în Dumnezeu, ci în interpretările oamenilor sau, mai precis, într-un singur om: J. F. Rutherford, un om care a acaparat puterea de la Consiliul de Administrație al Societății Watch Tower în 1917, folosind tactici care nu au nimic de-a face cu personalitatea creștină, ci au totul în comun cu lumea corporatistă de astăzi.²⁵⁸

Defectul din logica Societății Watch Tower

Motivul pentru care logica prezentată în Turnul de veghe din 2004 este greșită este că se bazează pe câteva premise false. Acestea sunt interpretarea pe care Organizația o dă: 1) identitatea marii mulțimi, 2) locația marii mulțimi și 3) semnificația marelui necaz.

Nu se poate aștepta ca cineva să tragă o concluzie solidă atunci când se bazează pe ipoteze eronate. Haideți să nu facem acest lucru. Să citim, în schimb, contextul. V-aș invita să citiți întregul capitol al șaptelea din Revelația, și ar fi bine să aveți la îndemână un interlinear. Dacă aveți acces la internet, aș putea să vă sugerez să folosiți o resursă precum https://biblehub.com, deoarece oferă trimiteri către o traducere interlineară, precum și către mai multe lexicoane biblice recunoscute.

Observați că în Revelația 7:4, Ioan spune: „Și am auzit numărul celor sigilați…”, dar în versetul 9 spune: „După aceste lucruri m-am uitat și iată: o mare mulțime…”. Ioan nu a văzut 144.000 de oameni. El a auzit doar numărul strigat către el. Când s-a întors să se uite, a văzut o mulțime mare și nenumărată. Acum, dacă presupunem că numărul de 144.000 este literal, rezultă că marea mulțime se referă la un alt grup. Dar tocmai am văzut din cuvintele lui Pavel către Galateni că nu poate fi literală. Așadar, intrăm în această discuție cu un fapt scriptural: numărul trebuie să fie simbolic.

Societatea Watch Tower recunoaște că există o singură speranță cerească. Mult mai important decât atât, Biblia stabilește acest lucru fără ambiguitate:

Este un singur corp și un singur spirit, așa cum este și o singură speranță la care ați fost chemați. Este un singur Domn, o singură credință, un singur botez. Este un singur Dumnezeu și Tată al tuturor, care este peste toți, prin toți și în toți. (Efeseni 4:4-6)

Având în vedere acest lucru, dacă putem demonstra că marea mulțime se află în cer împreună cu cei 144.000, atunci putem deduce că citim despre același grup, dar din două puncte de vedere diferite.

Identificarea marii mulțimi

Publicațiile se referă deseori la „marea mulțime de alte oi”, această expresie exactă apărând de peste 300 de ori în paginile lor. Probabil martorul obișnuit va fi surprins să afle, nu numai că fraza nu apare niciodată în Biblie, dar și că nu există vreo scriere care să facă legătura între „alte oi” din Ioan 10:16 și „o mare mulțime” din Revelația 7:9. Această legătură este în întregime o construcție a Organizației.

Legând cele două grupuri în acest fel, publicațiile trebuie să explice cum o mulțime din ceruri nu are o speranță cerească, ci una pământească. Pentru a face acest lucru, ele explică faptul că apariția lor în cer în fața tronului lui Dumnezeu trebuie luată la figurat. Există un temei pentru a face acest lucru?

Revelația 7:9, 10 înfățișează tronul lui Dumnezeu, împreună cu Mielul [Isus], îngerii, cei 24 de bătrâni și cele 4 făpturi vii. Publicațiile nu susțin că aceștia se află literalmente în cer, literalmente în fața, în jurul și în mijlocul tronului lui Dumnezeu. Nu este oare probabil ca marea mulțime să fie și ea literalmente acolo împreună cu ceilalți? Dar mai este ceva. Versetul 15 spune că „zi și noapte îndeplinesc pentru el un serviciu sacru în templul său.” „ Cuvântul redat „templu” este naos în greacă. Concordanța Strong explică faptul că acesta este „acea parte a templului în care locuiește Dumnezeu însuși”.²⁵⁹ Lexiconul grecesc al lui Thayer este de acord, afirmând că este „folosit pentru templul din Ierusalim, dar numai pentru edificiul sacru (sau sanctuarul) în sine, format din Locul Sfânt și Sfânta Sfintelor (în greaca clasică folosit pentru sanctuarul sau celula unui templu, unde era așezat chipul zeului… care trebuie distins de… întregul templu, întreaga incintă consacrată; această distincție se observă și în Biblie.”²⁶⁰

Organizația are o investiție enormă în învățătura despre „alte oi”, ceea ce face practic imposibil pentru ei să o abandoneze, chiar și în fața dovezilor scripturale copleșitoare. Deoarece „marea mulțime de alte oi” nu este considerată a fi o clasă preoțească așa cum sunt cei unși, Corpul de guvernare trebuie să explice cum pot fi reprezentați acești indivizi în sanctuarul unde doar preoții leviți aveau voie să meargă. Eforturile lor de a ocoli acest fapt foarte incomod spun multe despre adevăratele lor motivații. De exemplu, în cartea Revelația: grandiosul deznodământ se apropie! se afirmă:

Cei 24 de bătrâni şi cei 144 000 de creştini unşi sunt descrişi ca stând „împrejurul tronului“ lui Iehova şi „pe muntele [ceresc] Sion“ (Revelaţia 4:4; 14:1). Marea mulţime nu este o clasă preoţească şi nu ajunge la o asemenea poziţie înaltă. Este adevărat însă că în Revelaţia 7:15 ea este descrisă ca slujindu-i lui Dumnezeu în „templul său“. Dar acest templu nu este sanctuarul interior, Sfânta Sfintelor, ci curtea pământească a templului spiritual al lui Dumnezeu. Cuvântul grecesc naós, tradus aici prin „templu“, se referă în sens larg la un edificiu pentru închinarea la Iehova. Astăzi, acelaşi cuvânt desemnează o structură spirituală care cuprinde atât cerul, cât şi pământul.²⁶¹

Cititorul isteț va recunoaște rapid că afirmația generală conform căreia naos „adesea transmite… întregul edificiu” al templului cu curțile sale este dată fără nici o referință care să o susțină. Ei se bazează pe credulitatea încrezătoare a celor de rând pentru a accepta acest lucru ca pe o evanghelie, dar, după cum tocmai am văzut, această afirmație este vădit falsă. A fost o vreme în care puteau și au scăpat cu astfel de afirmații false, deoarece puțini erau cei care aveau timp să facă cercetări în biblioteci prăfuite, scormonind prin volume de materiale tipărite în căutarea acelei bucățele de adevăr. Totul s-a schimbat la începutul secolului, când internetul a adus instrumentele de cercetare a Bibliei în sufrageria oamenilor obișnuiți, împreună cu motoarele de căutare care puteau expune fapte relevante în câteva microsecunde, ca răspuns la doar câteva clicuri de mouse. La fel cum tiparul a expus multe dintre falsurile predate în Biserica Catolică, făcând Biblia ușor accesibilă omului de rând, internetul a schimbat terenul de joc pentru cei mai studioși dintre Martorii lui Iehova care, în acest caz, nu credeau în afirmația de mai sus din ediția din 1988 a cărții Revelația: grandiosul deznodământ se apropie!

Pe măsură ce înaintam în secolul 21, JW studioși au forțat Organizația să revină asupra acestei probleme, lucru pe care au încercat să-l facă în numărul din 1 mai 2002 al revistei Turnul de veghe:

Întrebări de la cititori

În care parte a templului lui Iehova din viziunea lui Ioan aducea ‘marea mulţime’ un serviciu sacru? — Revelaţia 7:9–15.

În mod logic, marea mulţime i se închină lui Iehova într-una din curţile pământeşti ale marelui său templu spiritual, mai precis în cea care corespunde curţii exterioare a templului lui Solomon.²⁶²

Articolul nu explică niciodată de ce „în mod logic, marea mulţime i se închină lui Iehova într-una din curţile pământeşti.” Restul articolului discută despre diferitele curți ale diferitelor temple, aparent într-un efort de a tulbura chestiunea și de a lăsa în confuzie cititorul, deoarece nimic din toate acestea nu este relevant pentru întrebarea la ce se referă „templul”, naos. La un moment dat, articolul chiar afirmă:

Spre deosebire de acest cuvânt, termenul grecesc naós, tradus prin „templu“ în relatarea despre viziunea pe care a avut-o Ioan cu privire la marea mulţime, e mult mai specific. Când se vorbeşte despre templul din Ierusalim, acest termen se referă în general la Sfânta Sfintelor, la clădirea templului sau la zona din jur. Uneori este redat prin „sanctuar“. – Matei 27:5, 51; Luca 1:9, 21; Ioan 2:20.263

Este interesant faptul că până și cele trei referințe scripturale furnizate împreună cu această definiție sprijină înțelegerea faptului că „templul” din Revelația 7:15 se referă la încăperile Sfânta și Preasfânta, dar nu la curțile templului.

Cu toate acestea, autorul articolului ignoră aceste dovezi. Nici măcar nu încearcă să le explice. Pur și simplu reafirmă poziția oficială a Organizației, încheind cu o aplicație antitipică inventată pentru a încerca să evite dovezile că marea mulțime slujește în calitate de preot în templul lui Dumnezeu.

Membrii marii mulţimi … sunt declaraţi drepţi, având perspectiva de a deveni prieteni ai lui Dumnezeu şi de a supravieţui marelui necaz (Iacov 2:23, 25). În multe privinţe, ei sunt asemenea prozeliţilor din Israel, care s-au supus legământului Legii şi i-au adus închinare lui Dumnezeu alături de israeliţi.

Bineînţeles, prozeliţii nu slujeau în curtea interioară, unde îşi îndeplineau preoţii îndatoririle. Nici membrii marii mulţimi nu se află în curtea interioară a marelui templu spiritual al lui Iehova, curte care simbolizează starea umană perfectă şi dreaptă ca fii atribuită membrilor ‘preoţiei sfinte’ a lui Iehova în timp ce se află pe pământ (1 Petru 2:5). Însă, aşa cum i-a spus bătrânul din cer lui Ioan, marea mulţime se află într-adevăr în templu, nu într-o curte spirituală a neamurilor situată în afara templului propriu-zis. Ce privilegiu! Şi cât de mult accentuează acest lucru necesitatea de a ne menţine curaţi din punct de vedere spiritual şi moral!²⁶⁴

Puteți urmări asta? Întrebarea se rezumă la următorul lucru: „Oare membrii marii mulțimi slujesc în Sfânta Sfintelor, unde locuiește Dumnezeu și unde numai preoții pot intra?”

Încheind cu o ceață de presupuneri irelevante, scriitorul speră ca cititorul să creadă că Organizația a câștigat argumentul și să nu observe faptul că nu a răspuns deloc la „Întrebarea de la cititori”.

Având în vedere o astfel de duplicitate evidentă, ar trebui să ne fixăm speranța noastră de salvare pe interpretarea lui J.F. Rutherford și a actualului Corp de guvernare cu privire la speranța Altor oi?

Cine este Marea mulțime?

Din moment ce Biblia plasează în mod clar marea mulțime în ceruri, este ușor de presupus că aceasta este formată din copiii unși ai lui Dumnezeu, cei care alcătuiesc prima înviere și care vor domni împreună cu Cristos ca împărați și preoți.²⁶⁵ Cu toate acestea, există întotdeauna pericolul ca noi să nu luăm în considerare dacă întregul context sprijină orice concluzie pe care am putea-o trage. Exegeza ne cere să examinăm toate dovezile și să ne asigurăm că toate acestea sunt conforme cu orice înțelegere pe care am putea-o trage din Scriptură. Așadar, haideți să facem acest lucru acum, analizând contextul din Revelația 7:9-15 cu privire la identitatea marii mulțimi.

După aceste lucruri m-am uitat și iată: o mare mulțime, pe care nimeni nu putea s-o numere, din toate națiunile, triburile, popoarele și limbile, stând în picioare înaintea tronului și înaintea Mielului, îmbrăcați în robe albe și având ramuri de palmier în mâini. 10 Ei strigau cu glas tare, zicând: „Salvarea o datorăm Dumnezeului nostru, care stă pe tron, și Mielului!“ … Atunci unul dintre bătrâni m-a întrebat: „Aceștia, care sunt îmbrăcați în robe albe, cine sunt și de unde au venit?“ Imediat i-am zis: „Domnul meu, tu știi!“ Și el mi-a zis: „Aceștia sunt cei care vin din necazul cel mare. Ei și-au spălat robele și le-au albit în sângele Mielului. De aceea sunt ei înaintea tronului lui Dumnezeu. Și zi și noapte îndeplinesc pentru el un serviciu sacru în templul său, iar Cel ce stă pe tron își va întinde cortul peste ei.” (Revelația 7:9, 10, 13-15)

Să examinăm elementele individuale ale acestei viziuni. Aceștia sunt oameni din toate națiunile și triburile care:

Strigă că își datorează salvarea lui Dumnezeu și lui Isus,

Țin ramuri de palmier,

Stau în fața tronului,

Sunt îmbrăcați în haine albe, spălate în sângele Mielului,

Ies din necazul cel mare,

Slujesc în templul lui Dumnezeu.

Cum ar fi înțeles Ioan ceea ce vedea? Pentru Ioan, care era el însuși evreu, „oameni din toate națiunile” ar fi însemnat neevrei sau națiuni, în timp ce oamenii din fiecare seminție ar putea include evreii care erau împărțiți în 13 seminții.²⁶⁶

Care este semnificația hainelor albe? Ele mai sunt menționate doar într-un singur loc în Revelația.

Când a rupt al cincilea sigiliu, am văzut dedesubtul altarului sufletele celor ce fuseseră înjunghiați din cauza cuvântului lui Dumnezeu și din cauza lucrării de mărturie pe care o făcuseră. Ei au strigat cu glas tare, zicând: „Până când, Domn Suveran sfânt și adevărat, te vei reține să judeci și să răzbuni sângele nostru asupra locuitorilor pământului?“ Fiecăruia dintre ei i s-a dat o robă albă și li s-a spus să se mai odihnească puțin timp, până se va completa și numărul tovarășilor lor de sclavie și al fraților lor, care aveau să fie omorâți așa cum fuseseră omorâți ei. (Revelația 6:9-11)

Aceste versete se referă la copiii unși ai lui Dumnezeu care sunt martirizați pentru că au depus mărturie despre Domnul. Pe baza ambelor relatări, s-ar părea că veșmintele albe semnifică o poziție aprobată înaintea lui Dumnezeu. Ei sunt îndreptățiți pentru viața veșnică prin harul lui Dumnezeu.

În ceea ce privește semnificația ramurilor de palmier, singura altă referință se găsește la Ioan 12:12, 13, unde mulțimea îl laudă pe Isus ca fiind Regele lui Israel care vine în numele lui Dumnezeu. Marea mulțime îl recunoaște pe Isus ca fiind Regele lor.

După cum am văzut deja la subpunctele anterioare, această mare mulțime nu numai că stă în fața tronului lui Dumnezeu care se află în ceruri, dar membrii ei sunt descriși îndeplinind pentru Dumnezeu „zi și noapte … un serviciu sacru în templul Său”, acesta reprezentând sanctuarul interior sau camera Preasfântă. Numai cei aleși, copiii lui Dumnezeu, au privilegiul de a sluji împreună cu Cristos atât ca împărați, cât și ca preoți înaintea tronului lui Dumnezeu din ceruri. Revelația 5:10 spune despre aceștia că Domnul îi transformă într-un „regat și preoți care să slujească Dumnezeului nostru, și vor domni pe pământ” (BSB).²⁶⁷

Unificarea celor 144.000 cu Marea mulțime

Organizația recunoaște că cele 12 seminții enumerate în Revelația 7:5-8 sunt figurative sau simbolice. De exemplu, în Israel nu a existat nicio seminție a lui Iosif, așa cum este descrisă în versetul 8. Triburile lui Dan și Efraim lipsesc de pe listă, iar tribul lui Levi (al 13-lea) este inclus. Așadar, aceasta este o enumerare simbolică. Din fiecare trib simbolic, se extrage un număr simbolic de indivizi, exact 12.000 din fiecare trib. Nici o persoană în plus, nici una în minus; 12.000 pe de-a-ntregul. Toate acestea sunt în mod evident simbolice. Cu toate acestea, pentru Societatea Watch Tower, cumva, atunci când se adună aceste douăsprezece numere simbolice luate din douăsprezece triburi simbolice, ele se transformă brusc într-un număr literal. Care este logica din spatele acestui lucru?

Am arătat deja că numărul 144.000 este simbolic, dar de ce îl folosește Isus aici? După cum am citit mai devreme, numărul 12 și multiplii acestuia reprezintă un aranjament guvernamental complet, echilibrat, constituit în mod divin.²⁶⁸

Prin însumarea a 12 numere simbolice de câte 12.000 fiecare, trebuie să ajungem la un număr la fel de simbolic: 144.000, reprezentând un număr mare de indivizi care participă la un „aranjament guvernamental complet, echilibrat și constituit în mod divin”. Ce se întâmplă dacă Ioan aude numărul simbolic reprezentând administrația divină a lui Dumnezeu sub Cristos, dar când se întoarce, vede realitatea, că această administrație este formată din oameni din „toate națiunile și semințiile [inclusiv semințiile literale ale lui Israel] și popoarele și limbile”?

Din moment ce cei 144.000 sunt în cer și marea mulțime este și ea în cer, și din moment ce există o singură speranță cerească, rezultă că aceste versete se referă la același grup. În primul rând, numărul pe care Ioan îl aude, dar nu îl vede, este modul în care Domnul demonstrează că acest grup este aranjat în mod divin și este extras dintre slujitorii credincioși ai lui Iehova. Știm acest lucru pentru că trupul lui Cristos, adunarea creștină, este numit și „Israelul lui Dumnezeu!”²⁶⁹ Prin acceptarea lui Cristos, atât evreii, cât și națiunile devin urmași ai lui Avraam, evrei spirituali născuți din femeia liberă.

De fapt, toți sunteți fiii lui Dumnezeu prin credința voastră în Cristos Isus. Căci toți care ați fost botezați în Cristos v-ați îmbrăcat cu Cristos. Nu există nici iudeu, nici grec, nu există nici sclav, nici om liber, nu există nici bărbat, nici femeie, pentru că toți sunteți una în unitate cu Cristos Isus. (Galateni 3:26-28)

Observați că numărul simbolic de 12.000 este extras din fiecare dintre cele 12 triburi. Aceasta înseamnă că doar un număr mic este chemat din fiecare trib. Nu toți cei care pretind că sunt creștini sunt chemați să fie preoți și regi împreună cu Cristos. Acest lucru este paralel cu ceea ce s-a întâmplat în Israel înainte de venirea lui Cristos. La Romani 9:27, Pavel a citat din Isaia, spunând: „Chiar dacă fiii lui Israel ar fi ca nisipul mării, numai rămășița va fi salvată.” De asemenea, în timp ce miliardele de oameni care pretind că sunt creștini sunt ca nisipul mării, doar o rămășiță este chemată să fie copiii lui Dumnezeu. Aceștia sunt comparați cu grâul care crește printre neghină.²⁷⁰

Așadar, de-a lungul timpului, Tatăl nostru ceresc a extras din creștinătatea sau Israelul spiritual, care este în mare parte la fel de apostat ca și Israelul antic, un mic grup de oameni a căror total real nu poate fi cunoscut; aceștia sunt reprezentați de un număr simbolic de 144.000 care indică un aranjament administrativ sau guvern mare, echilibrat și constituit în mod divin.

JW.org închide Regatul pentru Avraam, Isaac, Iacov și pentru profeți

Tocmai am văzut dovezile scripturale care susțin ideea că marea mulțime este formată din copiii unși ai lui Dumnezeu, dar numărul lor se limitează la creștini sau include și slujitori credincioși ai lui Dumnezeu precreștini, de la Abel încoace?

Acest lucru ar crea cu siguranță probleme pentru că ar zbura în fața doctrinei JW care susține că doar 144.000 de creștini sunt copii ai lui Dumnezeu. Cum așa? Pentru că includerea slujitorilor lui Dumnezeu precreștini ar depăși cu ușurință limita celor 144.000!

Este destul de dificil să ne imaginăm că mai puțin de 144.000 de bărbați și femei creștini credincioși au fost aleși și pecetluiți de Dumnezeu în primul secol al creștinismului, ca să nu mai vorbim de cei 1.900 de ani care au trecut până la formarea Martorilor lui Iehova în 1931. Dar a crede acum că în miile de ani dinaintea lui Cristos nu au existat suficienți slujitori credincioși ai lui Dumnezeu pentru a umple și depăși acest număr este pur și simplu ridicol.

Deci, pentru a proteja această învățătură, Corpul de guvernare trebuie să-și facă turma să creadă că niciunul dintre bărbații și femeile credincioși din vechime – inclusiv figuri atât de importante precum Moise, Debora și Daniel – nu au parte de speranța cerească oferită creștinilor. Pentru a îndeplini această sarcină, ei presează din nou eisegeza în serviciu prin aplicarea greșită a expresiei lui Isus de la Matei 11:11. Citez din publicația JW intitulată Isus – Calea (2015):

După ce discipolii lui Ioan pleacă, Isus declară înaintea mulţimii că Ioan nu este un simplu profet. El este mesagerul lui Iehova prezis în Maleahi 3:1. De asemenea, el este profetul Ilie despre care se vorbeşte în Maleahi 4:5, 6. Isus explică: „Adevărat vă spun că printre cei născuţi din femei nu s-a ridicat niciunul mai mare decât Ioan Botezătorul, dar cel mai mic în regatul cerurilor este mai mare decât el” (Matei 11:11).

Spunând că cel mai mic în Regatul cerurilor este mai mare decât Ioan, Isus arată că Ioan nu va fi în Regatul ceresc. Ioan a pregătit calea pentru Isus, dar a murit înainte ca Cristos să le ofere oamenilor posibilitatea de a merge la cer (Evrei 10:19, 20). Însă Ioan a fost un profet fidel al lui Dumnezeu şi va fi un supus pământesc al Regatului lui Dumnezeu.²⁷¹

Ați observat că Isus nu specifică ce a vrut să spună când a vorbit despre „cel mai mic în regatul cerurilor” care să fie mai mare decât Ioan Botezătorul? Doar pe baza acestui verset, cuvintele sale sunt deschise la interpretare. Ori de câte ori semnificația unui pasaj din Scriptură este neclară sau ambiguă, trebuie să mergem în altă parte pentru a-i rezolva sensul. Dar acest lucru nu funcționează dacă ai o agendă, prin urmare Corpul de guvernare face pur și simplu următoarele afirmații categorice:

Slujitorii credincioși ai lui Dumnezeu din vremurile precreștine, deși nu erau născuți ca fii spirituali ai lui Dumnezeu cu speranțe cerești, aveau spiritul lui Dumnezeu. (Jud. 6:34; 11:29; 14:6; 2 Sam. 23:2; 2 Tim. 3:16) Ioan Botezătorul, de exemplu, a fost „plin de spirit sfânt”; totuși, el nu s-a dus în ceruri, căci Isus a spus despre el: „cel mai mic în regatul cerurilor este mai mare decât el.” – Mat. 11:11.272

Printre acești prinți se vor număra toți oamenii de credință, de la Abel și până la Ioan Botezătorul. Nu va fi niciunul dintre aceștia în cer? Nu.²⁷³

Aceste extrase sunt încă un exemplu de eisegeză – impunerea interpretării proprii asupra unui verset biblic, în loc să lăsăm Biblia să vorbească de la sine. Vă amintiți din capitolele anterioare că am învățat că prima regulă atunci când încercăm să determinăm semnificația unui verset ambiguu sau criptic este să eliminăm orice interpretare care intră în conflict cu alte părți ale Bibliei.

Interpretarea lui Matei 11:11 de către Corpul de guvernare este greșită, deoarece avem dovezi clare că Ioan Botezătorul și alți profeți credincioși din vechime vor fi în Regatul Cerurilor din cuvintele lui Isus din Evanghelia după Luca:

Acolo va fi plânsul și scrâșnirea dinților, când îi veți vedea pe Avraam, pe Isaac, pe Iacob și pe toți profeții în regatul lui Dumnezeu, dar pe voi aruncați afară. Și vor veni oameni de la răsărit și de la apus, de la nord și de la sud și se vor întinde la masă în regatul lui Dumnezeu. Iată că cei din urmă vor fi cei dintâi și cei dintâi vor fi cei din urmă. (Luca 13:28-30)

Ar fi de acord Corpul de guvernare că referirea la „Regatul lui Dumnezeu” se referă aici la speranța cerească a creștinilor unși? Da! Citire din Turnul de veghe:

„Mulți” se referă la oamenii care implorau să fie lăsați să intre după ce o ușă era închisă și încuiată. Aceștia erau „lucrători ai nedreptății” care nu se calificau pentru a fi alături de „Avraam, Isaac, Iacov și toți profeții în Regatul lui Dumnezeu”. Cei „mulți” crezuseră că vor fi primii „în Regatul lui Dumnezeu”, dar de fapt vor fi ultimii, ceea ce înseamnă în mod evident că nu vor fi deloc în el. – Luca 13:18-30.

Contextul arată că Isus se referea la intrarea în Regatul ceresc a lui Dumnezeu. Liderii evrei de atunci se bucurau de mult timp de o poziție privilegiată, cu acces la Cuvântul lui Dumnezeu. Ei se simțeau bogați din punct de vedere spiritual și erau drepți în ochii lui Dumnezeu, spre deosebire de oamenii de rând, pe care îi desconsiderau. (Ioan 9:24-34) Cu toate acestea, Isus a spus că vameșii și prostituatele care acceptau mesajul Său și se pocăiau puteau avea aprobarea lui Dumnezeu. comparați Matei 21:23-32; Luca 16:14-31.

Oamenii de rând care au devenit ucenici ai lui Isus au fost la rând pentru a fi acceptați ca fii spirituali atunci când chemarea cerească s-a deschis la Cincizecime, în anul 33 e.n. (Evrei 10:19, 20).²⁷⁴

S-ar putea să vă scărpinați la cap chiar acum, întrebându-vă cum pot spune, pe de o parte, că oameni ca Avraam, Isaac și Iacov, împreună cu toți profeții, nu au speranța cerească, în timp ce, pe de altă parte, admit că Luca 12:32 se referă la speranța cerească atunci când vorbește despre Regatul lui Dumnezeu? Dacă Regatul lui Dumnezeu este speranța cerească și „Avraam și Isaac și Iacov și toți profeții [sunt] în Regatul lui Dumnezeu”, atunci „Avraam și Isaac și Iacov și toți profeții” au speranța cerească. Cum pot ei să ocolească această concluzie evidentă?

Aici este locul în care cercetarea biblică eisegetică își bate joc de ea însăși și de toți cei care au avut încredere naivă în oamenii care îi învățau Adevărul.

„Întrebări de la cititori” de mai sus se încheie cu:

Dar mica turmă de oameni născuți din spirit care primesc această răsplată ar putea fi comparată cu Iacov, care stă la o masă în ceruri cu Iehova (Marele Avraam) și cu Fiul său (ilustrat de Isaac).

Vedeți cum au răstălmăcit Scriptura pentru a ascunde adevărul simplu care este declarat? Dacă nu este evident, să ne uităm din nou la versetul pe care ei încearcă să-l explice:

Acolo va fi plânsul vostru și scrâșnirea dinților, când îi veți vedea pe Avraam, pe Isaac, pe Iacov și pe toți profeții în Regatul lui Dumnezeu, dar voi înșivă veți fi aruncați afară. (Luca 13:28)

În acest verset, Isus îi mustră pe liderii evrei care se cred drepți, dar care vor fi aruncați în afara Regatului lui Dumnezeu. Dar pe cine vor vedea ei în Regatul lui Dumnezeu? Îi vor vedea pe toți profeții din vechime. Ce spune Turnul de veghe despre asta?

Nimic!

Ei nu fac nicio încercare de a explica cum pot fi văzuți toți profeții din vechime în Regatul lui Dumnezeu, despre care recunosc că se referă la speranța cerească acordată „turmei mici de oameni născuți din spirit”. Cum pot spune asta când în altă parte au afirmat categoric că profeții dinaintea lui Cristos au doar o speranță pământească? Ei nu pot! Așa că aleg să o ignore și speră că și Martorii lui Iehova o vor ignora.

Dar tot trebuie să explice cum de Avraam, Isaac și Iacov se află în Regatul lui Dumnezeu, când învățătura lor oficială este că acești oameni nu au o speranță cerească.

Aici lucrurile devin cu adevărat prostești.

Isus nu menționează că liderii evrei răi vor vedea o „turmă mică de oameni născuți din spirit”, așa cum pretinde Turnul de veghe. El îi menționează doar pe Avraam, Isaac și Iacov și, bineînțeles, pe toți profeții. Așadar, ei pun acum la lucru o veche rezervă: tipurile și antitipurile. Ei spun că atunci când Isus spune „Avraam”, înseamnă de fapt „Iehova”, iar când spune „Isaac”, se referă de fapt la el însuși, iar când spune „Iacov”, se referă de fapt la „mica sa turmă de oameni născuți din spirit”!? Chiar așa?

Isus Cristos nu le adresează aceste cuvinte Martorilor lui Iehova, ci liderilor evrei care i se opuneau. Acei lideri credeau în Scripturile care promiteau că strămoșii națiunii lui Israel vor ajunge în Regatul lui Dumnezeu, la fel ca și profeții credincioși. Acel Regat le-a fost promis pentru că au respectat legământul pe care Dumnezeu l-a încheiat cu ei prin Moise.

Moise a urcat la adevăratul Dumnezeu și Iehova l-a chemat de pe munte, zicând: „Iată ce să-i spui casei lui Iacob și ce să le vorbești fiilor lui Israel: «Ați văzut ce le-am făcut egiptenilor, ca să vă port pe aripi de acvilă și să vă aduc la mine. Și acum, dacă veți asculta cu atenție de glasul meu și dacă veți respecta legământul meu, veți deveni proprietatea mea specială dintre toate popoarele, fiindcă tot pământul este al meu. Veți fi un regat de preoți și o națiune sfântă pentru mine». Acestea sunt cuvintele pe care să le spui fiilor lui Israel“.(Exodul 19:3-6)

Acesta este vechiul legământ, legământul pe care Iehova l-a încheiat cu israeliții. Dacă ei ar fi respectat acest legământ, atunci Iehova și-ar fi respectat promisiunea. Ei ar fi devenit un regat de preoți. A fost oare ceea ce a promis Iehova diferit de promisiunea făcută prin Cristos pentru noul legământ care l-a înlocuit pe cel vechi? Petru arată că nu a fost așa. Citând din cuvintele lui Moise, dar aplicându-le congregației creștine, el scrie:

Dar voi sunteți „un neam ales, o preoție regală, o națiune sfântă, un popor care să fie o proprietate specială, ca să anunțați pretutindeni virtuțile“ celui care v-a chemat din întuneric la lumina sa minunată. 10 Căci odinioară nu erați un popor, dar acum sunteți poporul lui Dumnezeu. Erați cei cărora nu li se arătase îndurare, dar acum sunteți cei cărora li s-a arătat îndurare. (1 Petru 2:9, 10)

Diferența dintre cele două legăminte constă în includerea națiunilor. În timp ce națiunea lui Israel în ansamblu nu a reușit să respecte vechiul legământ, un număr de bărbați și femei credincioși l-au respectat.²⁷⁵ Iehova este credincios și își ține promisiunile, așa că acei slujitori credincioși au răsplata asigurată.

Acesta este mesajul din capitolul 11 din Evrei:

Și totuși, toți aceștia, deși au primit mărturie prin credința lor, n-au primit împlinirea promisiunii, pentru că Dumnezeu a avut în vedere ceva mai bun pentru noi, ca ei să nu fie făcuți perfecți fără noi. (Evrei 11:39, 40)

Acest lucru arată că slujitorii credincioși precreștini primesc aceeași răsplată – pentru că au respectat legământul în mod individual – ca și creștinii.

Revenind la încercarea Societății Watch Tower de a susține numărul lor literal de 144.000, avem parte de o explicație care este complet lipsită de sens în contextul declarației profetice a lui Isus din Luca 13:28 către acei oameni răi, fariseii.

Ce se poate spune despre învățătorii Cuvântului lui Dumnezeu care ar merge până la asemenea extreme pentru a răstălmăci Scriptura în sprijinul interpretării lor personale, în loc să lase Biblia să însemne ceea ce spune?

Un astfel de raționament absurd este acum atât de evident pentru mine încât mă întreb cum de mi-a scăpat atât de mult timp. Există o vorbă care spune: „Dacă mă păcălești o dată, să-ți fie rușine. Dacă mă păcălești de două ori, să-mi fie rușine”. Dar ce se poate spune despre faptul că ai fost păcălit de sute și mii de ori timp de ani și ani de zile?!

Tot ce pot să spun este să îl laud pe Domnul pentru mila Sa, care m-a ajutat în sfârșit, așa prost cum eram, să văd lumina adevărului!

Ce a vrut să spună Isus despre Ioan Botezătorul ca fiind unul mai mic?

Acum că avem la dispoziție puternicul instrument de cercetare a Bibliei, care este exegeza, și acum că suntem deschiși la spirit și nu obligați să susținem dogmele oamenilor, haideți să reanalizăm contextul cuvintelor lui Isus cu privire la Ioan Botezătorul:

Pe când se duceau ei, Isus a început să le spună mulțimilor despre Ioan: „Ce-ați ieșit să vedeți în pustiu? O trestie legănată de vânt? Ce-ați ieșit să vedeți? Un om îmbrăcat în haine moi? Iată că aceia care poartă haine moi sunt în casele regilor. Atunci de ce-ați ieșit? Ca să vedeți un profet? Da, vă spun, mult mai mult decât un profet. El este cel despre care s-a scris: «Iată că eu îl trimit înaintea feței tale pe mesagerul meu, care va pregăti calea înaintea ta!» Adevărat vă spun că printre cei născuți din femei nu s-a ridicat niciunul mai mare decât Ioan Botezătorul, dar cel mai mic în regatul cerurilor este mai mare decât el. Și, din zilele lui Ioan Botezătorul până acum, regatul cerurilor este ținta pe care oamenii se străduiesc s-o atingă, iar cei care se străduiesc din răsputeri pun mâna pe el. Pentru că toți, Profeții și Legea, au profețit până la Ioan. Și, dacă vreți să acceptați: El este «Ilie care trebuia să vină». Cine are urechi să audă! (Matei 11:7-15)

Isus își încheie sfatul cu privire la Ioan îndemnându-și ascultătorii să asculte, să fie atenți, să discearnă semnificația celor spuse de el, pentru că îi afectează. În primele trei versete, el începe prin a-i întreba ce au plecat în pustiu să găsească. Ei l-au văzut pe Ioan ca pe un profet, dar acum Isus le spune că este mult mai mult decât un profet. El este mesagerul lui Dumnezeu. Așadar, în acest context trebuie luate următoarele sale cuvinte. Când spune că „nu s-a ridicat niciunul mai mare decât Ioan Botezătorul”, îl pune pe Ioan deasupra tuturor celorlalți profeți, inclusiv a celui mai mare dintre ei, Moise! Aceasta trebuie să fi fost o declarație uluitoare pentru ascultătorii săi evrei.

Cum ar putea Ioan să fie mai mare decât Moise, care a fost folosit pentru a conduce poporul spre libertate din Egipt, aducând cele zece plăgi și despicând Marea Roșie prin puterea lui Dumnezeu care a lucrat prin el? Răspunsul a fost pentru că a sosit ceva mai mare decât Moise și decât toți profeții. Venise Fiul lui Dumnezeu, iar Ioan era mesagerul care îi pregătea calea. Ioan l-a prezentat pe Regele Împărăției lui Dumnezeu. În versetul 12, Isus spune că toți cei dinaintea lui au înaintat spre țelul care este Regatul, dar acum Regatul sosise.

Așadar, în acest context trebuie să privim cuvintele lui Ioan: „cel mai mic în regatul cerurilor este mai mare decât” Ioan. Nimic din context nu vorbește despre speranța de salvare a lui Ioan, ci mai degrabă despre rolul său de profet și de mesager care îl anunță pe Regele Mesianic.

A doua zi l-a văzut pe Isus venind spre el și a zis: „Iată Mielul lui Dumnezeu care înlătură păcatul lumii! Acesta este cel despre care am zis: După mine vine un om care a trecut înaintea mea, fiindcă exista înainte de mine. Eu nu-l cunoșteam, dar iată de ce am venit să botez cu apă: ca el să-i fie dezvăluit Israelului“. (Ioan 1:29-31)

Cum se face atunci că acest mare profet, Ioan Botezătorul, este mai mic decât cel mai mic dintre cei din Regatul cerurilor? Luați în considerare propriile sale cuvinte pentru a afla răspunsul:

Cine are mireasă este mire. Iar prietenul mirelui, când stă și îl ascultă, se bucură mult de glasul mirelui. Această bucurie a mea a ajuns deplină. El trebuie să crească, iar eu să descresc“.(Ioan 3:29, 30)

Este prietenul mirelui mai mare sau chiar egal cu mireasa? Nu uitați că, în contextul cuvintelor lui Isus de la Matei 11:7-15, nu este vorba de salvare, ci de lucrarea pe care o face fiecare. Ioan a profețit, ceea ce în limba greacă înseamnă a spune cuvintele lui Dumnezeu. Dar el nu a propovăduit Regatul. Isus a predicat Regatul, la fel și urmașii săi după el. Ioan l-a predicat pe Rege. L-a prezentat pe Rege și apoi a scăzut, în timp ce Isus a crescut.

Isus a făcut fapte mai mari decât Ioan.

Dar eu am o mărturie mai mare decât a lui Ioan, căci tocmai lucrările pe care mi le-a dat Tatăl meu să le îndeplinesc, lucrările acestea pe care le fac eu, depun mărturie despre mine că Tatăl m-a trimis. (Ioan 5:36).

Dar urmașii lui Isus vor face fapte mai mari chiar decât Isus:

Foarte adevărat vă spun: Cine manifestă credință în mine va face și el lucrările pe care le fac eu. Și va face lucrări mai mari decât acestea pentru că eu mă duc la Tatăl. (Ioan 14:12)

Așadar, lanțul logic este evident: Profeții din vechime au fost întrecuți de Ioan nu pentru că el ar fi avut o speranță de salvare diferită, așa cum pretinde Organizația, ci pentru că lucrarea sa de profet i-a întrecut pe ai lor. El l-a anunțat pe Regele Împărăției lui Dumnezeu. Ei nu l-au anunțat. Dar acel Rege, Isus, a făcut lucrări mai mari decât Ioan pentru că a predicat Regatul lui Dumnezeu. Ucenicii lui Isus au predicat și ei Regatul și l-au întrecut pe Isus, conform propriilor sale cuvinte. Prin urmare, cel mai mic în Regatul cerurilor face lucrări mai mari decât Ioan.

Este greșit să învățăm, așa cum face Corpul de guvernare, că cuvintele lui Isus despre Ioan Botezătorul se referă la speranța sa de salvare și a tuturor bărbaților și femeilor de credință precreștini. Dacă faptul că Ioan este mai mic decât unul mai mic în Regatul cerurilor înseamnă că primește o speranță de salvare mai mică, atunci ce speranță de salvare primește Moise, de exemplu, din moment ce este mai mic decât Ioan, conform cuvintelor lui Isus. Există o speranță de înviere de al treilea nivel? Vedeți, dacă vrem să aplicăm logica prostească a Organizației, trebuie să o ducem la extrema ei ilogică și prostească.

Acum că am stabilit o înțelegere mai plauzibilă a ceea ce reprezintă cei 144.000 și marea mulțime, suntem mai bine pregătiți să abordăm întrebarea despre ce este necazul cel mare.

Ioan 16:12

Când Iuda l-a trădat pe Iisus și apoi s-a sinucis, și-a pierdut numirea de apostol, dar numărul 12 a fost completat din nou când Matia a fost numit în funcție. (Faptele 1:15-26)

w04 1/9 p. 30 „Întrebări de la cititori”

it-2 engl. p. 513

Geneza 22:17, 18

Geneza 16:11

Exodul 19:3; Revelația 5:10; 22:1-5

Pentru o analiză completă a fundamentului doctrinei „alte oi”, vezi „Cine sunt „alte oi”?” de la pagina 147.

Revelația 20:4-6

Ioan 1:12, 13

Psalmul 146:3

Aceasta nu este o afirmație goală. Cartea „ Rutherford’s Coup: The Watch Tower Succession Crisis of 1917 and Its Aftermath (disponibilă pe Amazon) oferă dovezi documentate copleșitoare că preluarea de către Rutherford și acoliții săi a fost literalmente o lovitură de stat corporatistă.

Strong’s Concordance, #3485

https://biblehub.com/greek/3485.htm

Revelația: grandiosul deznodământ se apropie!, cap. 20 p. 124 par. 14

w02 1/5 p. 30-31 „Întrebări de la cititori”

Ibidem

Ibidem

Revelația 20:4-6; 5:10

Cel de-al treisprezecelea trib era Levi, care nu a primit nici un lot de pământ.

Această redare este din versiunea Beroean Study Bible. Practic, toate traducerile de pe https://biblehub.com traduc cuvântul grecesc epi prin „pe” sau „asupra”. Se pare că redarea lui „peste” din New World Translation ar putea fi în sprijinul doctrinei JW care nu ia în considerare posibilitatea ca Isus și cei unși să fie prezenți fizic pe pământ în timpul mileniului.

it-2 engl. p. 513

Galateni 6:16

1 Ioan 3:1; Matei 13:24-30, 36-43

jy cap. 38 p. 96 par. 6-7

g74 engl. 22/8 p. 28

g73 engl. 8/5 p. 7

w90 engl. 15/3 p. 31 „Întrebări de la cititori”

Iehova nu a făcut un legământ imposibil de respectat de către israeliți. Moise declară: „Fiindcă această poruncă pe care ți-o poruncesc astăzi nu este prea grea pentru tine, nici nu este departe de tine. Nu este în ceruri, ca să se zică: «Cine va urca în ceruri pentru noi, ca să ne-o aducă și să ne facă s-o auzim ca s-o împlinim?» Nu este nici de cealaltă parte a mării, ca să se zică: «Cine va trece de cealaltă parte a mării pentru noi, ca să ne-o aducă și să ne facă s-o auzim ca s-o împlinim?» Căci cuvântul este foarte aproape de tine, în gura ta și în inima ta, ca să-l împlinești.” (Deuteronomul 30:11-14).

9

Este necazul cel mare un eveniment unic?

Căci, chiar dacă necazul este de-o clipă și ușor, el produce pentru noi o glorie care devine tot mai mare și este veșnică. (2 Corinteni 4:17)

Am stabilit acum că cei 144.000 sunt un număr simbolic care reprezintă rolul pe care marea mulțime a copiilor lui Dumnezeu îl va juca în Regatul cerurilor.

După aceea am văzut, și iată, o mulțime mare, pe care nimeni nu o putea număra, din toate neamurile, semințiile, popoarele și limbile, stând în picioare înaintea tronului și înaintea Mielului, îmbrăcați în haine albe; și aveau ramuri de palmier în mâini. (Revelația 7:9)

Cu această nouă înțelegere, putem acum să examinăm Revelația 7:14, care introduce necazul cel mare. Mulțimea mare este prezentată ca ieșind din necazul cel mare.

Aceștia [marea mulțime] sunt cei care vin din necazul cel mare. Ei și-au spălat robele și le-au albit în sângele Mielului. (Revelația 7:14b)

Majoritatea bisericilor din creștinătate – inclusiv Martorii lui Iehova – consideră că necazul cel mare este un eveniment apocaliptic, de sfârșit de lume. Se potrivește această interpretare cu faptele pe care le-am descoperit cu privire la semnificația corectă a numărului 144.000 și a marii mulțimi? Amintiți-vă că, în cazul exegezei, toate faptele biblice trebuie să se armonizeze.

Acum că am înțeles că sunt copiii lui Dumnezeu cei care ies din necazul cel mare, suntem mai pregătiți să determinăm la ce se referă. Să începem cu cuvântul din greacă, thlipsis, redat „necaz” în NWT și în majoritatea celorlalte versiuni biblice. Concordanța Strong îl definește ca „persecuție, necaz, strâmtorare, necaz”. Veți observa că nu este folosit ca sinonim pentru „distrugere”.

Conform Strong’s, cuvântul pentru „distrugere” este apóleia, care este folosit pentru a descrie „distrugere, ruină, pierdere, pieire; ruină veșnică”. HELPS Word-studies oferă mai multe detalii:

Cognat: 684 apṓleia (din 622 /apóllymi, „tăiat”) – distrugere, care face ca cineva (ceva) să fie complet tăiat – eliminat (în întregime) de ceea ce ar fi putut sau ar fi trebuit să fie. (Observați forța prefixului, apo.) Vezi 622 (apóllymi).

Cuvântul apóleia (distrugere) se potrivește cu siguranță cu definiția pe care bisericile creștinătății și Organizația Martorilor lui Iehova o dau necazului cel mare. Dar Biblia nu spune „mare distrugere” (apóleia), ci mai degrabă „mare necaz (thlipsis)”. Așadar, să mergem pe ceea ce spune Biblia, nu-i așa?

„Necazul” (thlipsis) apare de 45 de ori în Scripturile creștine, conform https://biblehub.com.²⁷⁶ O scanare de-a lungul Scripturilor creștine arată că acest cuvânt este aproape invariabil aplicat creștinilor, iar contextul este unul de persecuție, durere, necaz, încercări și testare, nu de distrugere. De fapt, devine evident că necazul este mijlocul prin care creștinii sunt întăriți și rafinați. De exemplu:

Și nu numai atât, ci să exultăm chiar dacă suntem în necazuri, fiindcă știm că necazul aduce perseverență, iar perseverența, aprobarea lui Dumnezeu, iar aprobarea, speranță, și speranța nu duce la dezamăgire, pentru că iubirea lui Dumnezeu a fost turnată în inimile noastre prin spiritul sfânt, care ne-a fost dat. (Romani 5:3-5)

Cine ne va separa de iubirea lui Cristos? Necazul sau strâmtorarea sau persecuția sau foamea sau goliciunea sau pericolul sau sabia? (Romani 8:35)

Binecuvântat să fie Dumnezeul și Tatăl Domnului nostru Isus Cristos, Tatăl îndurărilor tandre și Dumnezeul oricărei mângâieri, care ne mângâie în toate necazurile noastre, pentru ca prin mângâierea cu care noi înșine suntem mângâiați de Dumnezeu să-i putem mângâia pe cei ce se află în orice fel de necazuri. (2 Corinteni 1:3, 4)

Căci, chiar dacă necazul este de-o clipă și ușor, el produce pentru noi o glorie care devine tot mai mare și este veșnică, în timp ce noi nu ne ținem privirea ațintită asupra lucrurilor care se văd, ci asupra lucrurilor care nu se văd, căci lucrurile care se văd sunt trecătoare, dar lucrurile care nu se văd sunt veșnice. (2 Corinteni 4:17, 18)

Persecuția, suferința, strâmtorarea și necazul asupra copiilor lui Dumnezeu au început la scurt timp după Penticostă, în anul 33 d.Cr., și au continuat fără încetare de atunci. Doar îndurând acel necaz și trecând de el cu integritatea intactă, vei obține haina albă care denotă o poziție aprobată înaintea lui Dumnezeu.²⁷⁷

În ultimii două mii de ani, creștinii credincioși au îndurat necazuri și încercări constante, adesea din partea propriilor lor frați care pretind că sunt ei înșiși creștini adevărați, deși faptele lor contrazic această afirmație. În Evul Mediu, adesea preoții Bisericii Catolice erau cei care îi persecutau și îi omorau pe cei aleși pentru că depuneau mărturie despre adevăr. În timpul reformei, au luat naștere multe confesiuni creștine noi, dar cu timpul au preluat și ele mantia Bisericii Catolice prin persecutarea adevăraților ucenici ai lui Cristos. Acest lucru este în concordanță cu parabola grâului și a neghinei, în care grâul crește împreună cu buruienile și este separat doar la seceriș.²⁷⁸ Martorii lui Iehova văd întreaga lor Organizație ca fiind grâu și le place să se considere victime ale persecuției, când, de fapt, Martorii sunt cei care îi persecută pe adevărații creștini prin excluderea și evitarea lor pentru că au avut curajul să se ridice și să arate contradicțiile învățăturilor Corpului de guvernare.

Este demn de remarcat faptul că cuvântul „persecuție” (greacă: diṓkō), care este strâns legat de „necaz” în Scriptură, provine dintr-un cuvânt care se referă la urmărirea de către un vânător a prăzii sale. HELPS Word-studies oferă această definiție:

1377 diṓkō – propriu-zis, urmărire agresivă, ca un vânător care urmărește o captură (premiu). 1377 (diṓkō) este folosit în sens pozitiv (“a urmări cu ardoare”) și în sens negativ (“a persecuta cu zel, a vâna”). În fiecare caz, 1377 (diṓkō) înseamnă a urmări cu toată graba (“a alerga” după), dorind cu tot dinadinsul să ajungă (să prindă).

În timp ce Martorii lui Iehova se vor împotrivi la sugestia că ei persecută pe cineva, tot ce trebuie să faceți pentru a dovedi că este așa, este să puneți la îndoială orice doctrină a Corpului de guvernare. Veți descoperi rapid că bătrânii de congregație, care s-ar putea să nu vă fi sunat de luni de zile, sunt brusc foarte dornici să se întâlnească cu dumneavoastră și devin destul de agresivi dacă refuzați să faceți acest lucru. În această situație, ei își asumă imediat și cu zel rolul de vânători, urmărindu-vă. Ei împlinesc Scriptura care spune:

De fapt, toți cei care doresc să trăiască cu devoțiune sfântă în Cristos Isus vor fi și ei persecutați. (2 Timotei 3:12)

Nicio religie creștină nu i-ar plăcea să se considere ca părtașă a unui mare necaz sau persecuție de milenii asupra ucenicilor lui Isus, dar exact asta este ceea ce arată faptele istoriei.

Deși sintagma necaz mare apare în alte trei locuri în Traducerea Lumii Noi, fiecare se referă la o situație complet diferită și fără legătură cu cea descrisă în Revelația 7:14.279 Așadar, a afirma că se referă la un eveniment apocaliptic mondial de distrugere a omenirii la sfârșitul acestui sistem de lucruri înseamnă a presupune fapte care nu sunt evidente. Tot ceea ce știm cu siguranță este că această testare, încercare sau necaz este mare și vine asupra celor care alcătuiesc marea mulțime.

Acum că am stabilit că marea mulțime sunt copiii lui Dumnezeu – trupul lui Cristos, adunarea creștină – devine mai ușor să determinăm ce este necazul cel mare.

Cu toate acestea, Turnul de veghe 2020 susține că este un eveniment specific care precede Armaghedonul. Ei merg chiar atât de departe încât susțin că este împărțit în două părți, deși Biblia nu face nicio declarație în acest sens:

…țările membre ONU distrug organizațiile religiei false. Această acțiune marchează începutul [faza de deschidere, engl.] marelui necaz. Necazul cel mare se va încheia odată cu distrugerea întregului sistem mondial al lui Satan, la Armaghedon.²⁸⁰

Martorii sunt învățați că necazul cel mare este un eveniment în două faze: prima fază este atacul asupra religiei false, de la care Martorii cred cu bucurie că sunt excluși. Faza a doua este Armaghedonul, care este marele război al lui Dumnezeu Atotputernicul împotriva lumii lui Satan.

„Marea mulțime de alte oi” este grupul Martorilor lui Iehova care va supraviețui acestei distrugeri, conform teologiei Watch Tower.

Dar Biblia nu vorbește despre creștinii care vor supraviețui Armaghedonului. Unde spune asta? Ceea ce spune este că adevărații ucenici ai lui Isus care vor fi în viață în momentul prezenței Sale vor fi îndepărtați de pericol.

Fiindcă iată ce vă spunem prin cuvântul lui Iehova: noi, cei vii, care vom rămâne până la prezența Domnului nu o vom lua nicidecum înaintea celor care au adormit în moarte, pentru că însuși Domnul va coborî din cer cu un strigăt poruncitor, cu glas de arhanghel și cu trompeta lui Dumnezeu, iar cei morți în unitate cu Cristos se vor scula primii. Apoi, noi, cei vii, care vom rămâne vom fi luați împreună cu ei în nori ca să-l întâmpinăm pe Domnul în văzduh și, astfel, vom fi întotdeauna cu Domnul. (1 Tesaloniceni 4:15-17)

Nici un creștin nu poate fi ‘luat în nori ca să-l întâmpine pe Domnul’ dacă nu a fost mai întâi testat, așa cum a fost Domnul nostru însuși.²⁸¹

Chiar trebuie să credem că singurii creștini care trebuie să fie testați de un necaz mare de la sfârșitul vremurilor sunt cei care se întâmplă să fie în viață când Isus se va întoarce? Este rezonabil? De ce ar trebui ca testarea lor să fie diferită de cea a creștinilor credincioși care au trăit de-a lungul secolelor?

Dar ar trebui să ne limităm doar la creștini, slujitorii lui Dumnezeu din vremea lui Cristos?

Revelația 6:9 vorbește despre „sufletele celor ce fuseseră înjunghiați din cauza cuvântului lui Dumnezeu și din cauza lucrării de mărturie pe care o făcuseră”. Vorbește oare numai despre creștini? A început necazul cel mare sau marea perioadă de încercare odată cu Cristos, sau era în derulare fiind de la începuturi?

Luați în considerare cu atenție această condamnare a Domnului nostru:

Șerpi, pui de vipere, cum veți fugi de judecata Gheenei? De aceea, iată că trimit la voi profeți, înțelepți și învățători publici. Pe unii îi veți omorî și îi veți țintui pe stâlp, pe alții îi veți biciui în sinagogile voastre și îi veți persecuta din oraș în oraș, ca să vină asupra voastră tot sângele celor drepți vărsat pe pământ, de la sângele dreptului Abel până la sângele lui Zaharia, fiul lui Barachia, pe care l-ați ucis între sanctuar și altar. Adevărat vă spun: Toate lucrurile acestea vor veni peste această generație. Ierusalime, Ierusalime, care-i omori pe profeți și-i ucizi cu pietre pe cei trimiși la tine, de câte ori am vrut să-i adun pe copiii tăi, cum își adună cloșca puii sub aripi! Dar voi n-ați vrut! Iată! Casa vă este părăsită și lăsată vouă. (Matei 23:33-38)

Domnul nostru Isus este drept și echitabil. Judecata Lui este fără greșeală. Cu toate acestea, aici îi condamnă pe liderii religioși din vremea sa pentru că au ucis oameni drepți care s-au născut cu sute și chiar mii de ani înaintea lor. Abel, fiul lui Adam, a fost ucis de Cain cu mult timp înainte ca națiunea Israel să fi luat ființă. Ceea ce recunoaște Isus este competiția dintre bine și rău reprezentată în dușmănia dintre sămânța șarpelui și sămânța femeii.

Voi pune dușmănie între tine și femeie, între sămânța ta și sămânța ei. El îți va zdrobi capul și tu îi vei zdrobi călcâiul. (Geneza 3:15)

Liderii religioși credeau că sunt drepți, că fac parte din sămânța sau urmașul care va zdrobi capul șarpelui, Satan. Dar se înșelau pe ei înșiși. Ei erau urmașii Diavolului, sămânța lui, așa cum le-a spus Isus:

VOI sunteți de la tatăl VOSTRU Diavolul și vreți să împliniți dorințele tatălui VOSTRU. El a fost un ucigaș când a început și n-a rămas ferm în adevăr, pentru că în el nu este adevăr. Când spune o minciună, vorbește potrivit firii lui, pentru că este mincinos și tatăl minciunii. Dar pentru că eu spun adevărul, nu mă credeți! Cine dintre VOI mă dovedește vinovat de păcat? Dacă spun adevărul, de ce nu mă credeți? Cine este de la Dumnezeu ascultă cuvintele lui Dumnezeu. De aceea nu ascultați, pentru că nu sunteți de la Dumnezeu. (Ioan 8:44-47)

În schimb, sămânța femeii începe cu Abel și continuă cu Cristos și cu cei care devin copii ai lui Dumnezeu. Rezultă, așadar, că acest necaz mare se referă la testarea seminței femeii, „sufletele celor ce fuseseră înjunghiați din cauza cuvântului lui Dumnezeu și din cauza lucrării de mărturie pe care o făcuseră”, ceea ce ar include indivizi de la neprihănitul Abel, până în zilele noastre și mai departe, până la manifestarea glorioasă a lui Isus în timpul prezenței Sale.²⁸² Când va veni acel timp, nu va fi un necaz mare sau o încercare, ci ceva mult mai sever, un timp de distrugere (apóleia).

Atunci, într-adevăr, se va dezvălui cel nelegiuit, pe care Domnul Isus îl va nimici cu spiritul gurii sale și îl va reduce la nimic prin manifestarea prezenței sale. Dar prezența celui nelegiuit este prin lucrarea lui Satan, cu toate faptele de putere, cu semne și minuni mincinoase, cu nedreptate și toate amăgirile pentru cei care pier, ca răsplată pentru că n-au primit iubirea adevărului ca să fie salvați. De aceea, Dumnezeu permite să-i ajungă o lucrare de rătăcire, ca să creadă minciuna, pentru ca toți să fie judecați fiindcă n-au crezut adevărul, ci au găsit plăcere în nedreptate. (2 Tesaloniceni 2:8-12)

Nu știu dacă judecata descrisă de Pavel către tesaloniceni vine la începutul prezenței lui Cristos, la începutul celor o mie de ani, sau în timpul celor o mie de ani ai domniei Sale, sau după ce această domnie s-a încheiat. Ceea ce știu este că, oricând va veni, va fi definitivă. Revenind la cuvintele lui Isus adresate liderilor religioși, El nu a dat națiunii nicio opțiune de scăpare, ci a spus la Matei 23:38: „ Iată! Casa vă este părăsită și lăsată vouă”.

Și așa a fost. Distrugerea națiunii, cu capitala și templul său sfânt, a fost scrisă în piatră și a fost distrusă complet în anul 70 d.Hr. De ce s-a întâmplat acest lucru? De ce se va întâmpla din nou cu creștinătatea? Isus spune la Luca 19:44: „pentru că n-ai înțeles timpul când ai fost inspectat”.

În concluzie, distrugerea profetizată a Babilonului cel Mare și marele război al lui Dumnezeu Atotputernic (Armaghedon) nu este necazul cel mare despre care se vorbește în Revelația 7:14. Acel mare necaz este încercarea pe care toți slujitorii credincioși ai lui Dumnezeu au trebuit să o îndure de-a lungul vieții lor ca mijloc de rafinare, pentru a-i desăvârși pentru sarcina de a sluji alături de Cristos ca regi și preoți.

După cum povestește Petru:

În ea vă bucurați mult, deși acum, dacă trebuie, sunteți mâhniți pentru puțin timp prin diferite încercări, pentru ca încercarea [calitatea testată a, NW 1984 engl. ] credinței voastre, mult mai prețioasă decât aurul care piere, deși este încercat prin foc, să fie găsită drept motiv de laudă, glorie și onoare la revelarea lui Isus Cristos. (1 Petru 1:6, 7)

Iubiții mei frați, să nu fiți tulburați de focul din mijlocul VOSTRU, care este spre încercarea VOASTRĂ, ca și cum VI s-ar întâmpla ceva ciudat. Dimpotrivă, continuați să VĂ bucurați fiindcă sunteți părtași la suferințele lui Cristos, ca să vă bucurați și să exultați și în timpul revelării gloriei sale. Dacă sunteți batjocoriți pentru numele lui Cristos, sunteți fericiți, fiindcă spiritul gloriei, da, spiritul lui Dumnezeu, se odihnește peste VOI. (1 Petru 4:12-14)

Pavel adaugă:

În regatul lui Dumnezeu trebuie să intrăm prin multe necazuri. (Faptele 14:22)

Cartea Evrei explică de ce creștinii trec prin necazuri

Aceasta este o întrebare foarte importantă pe care trebuie să o luăm în considerare. Aș merge atât de departe încât aș spune că înțelegerea motivului pentru care trebuie să suferim necazuri este vitală pentru salvarea noastră. Găsim o explicație excelentă pentru motivul pentru care trecem prin acest tip de încercări și teste în capitolul 12 din Evrei, dar înainte de a intra în acest capitol, trebuie să fac un control al daunelor. Vedeți, Organizația a deturnat un verset-cheie din acest capitol din Evrei pentru a justifica una dintre cele mai grave politici ale sale. În acest fel, au subminat adevăratul mesaj care ne este comunicat aici. Versetul pe care l-au ales cu grijă este Evrei 12:6. Iată-l în context:

Și ați uitat de tot îndemnul care vă este dat ca unor fii: „Fiul meu, nu disprețui disciplinarea lui Iehova și nu-ți pierde puterile când ești corectat de el, căci Iehova îl disciplinează pe cel pe care-l iubește; de fapt, el biciuiește pe oricine îl primește ca fiu“. (Evrei 12:5, 6).

Corpul de guvernare folosește acest verset pentru a justifica politica de excludere pe care o aplică pentru oricine încalcă legea lui Dumnezeu, așa cum este definită de ei. Dar nu are nimic de-a face cu dezbinarea, după cum vom vedea în curând.

Înainte de a merge mai departe, trebuie să clarific un lucru: accept necesitatea de a îndepărta un păcătos nepocăit de la părtășia din cadrul congregației creștine. Isus ne-a dat procedura iubitoare în trei pași înregistrată la Matei cap.18²⁸³ care se concentrează pe recâștigarea păcătosului, protejând în același timp puritatea congregației. Atât Pavel, cât și Ioan ne dau indicații cu privire la modul în care trebuie să tratăm situații specifice.²⁸⁴ Cu toate acestea, Organizația Martorilor lui Iehova a depășit cu mult ceea ce este scris, creând un sistem judiciar foarte complex și legalist. O expunere completă a sistemului judiciar al JW depășește scopul acestei cărți, deși sper să o abordez într-un volum viitor. Deocamdată, doresc să mă concentrez asupra modului în care ei aleg cireșele în Evrei 12:6, aplicând greșit acest verset pentru a-și susține politica și, în acest fel, ascund un adevăr vital pentru Martorii lui Iehova.

Iată un exemplu de cum aplică greșit Evrei 12:6, luat din Turnul de veghe 2021:

POATE FI DISCIPLINAREA FERMĂ O DOVADĂ DE ÎNDURARE?

Când se anunță la o întrunire că un colaborator apropiat „nu mai este Martor al lui Iehova”, ne întristăm profund. Ne-am putea întreba dacă această măsură chiar a fost necesară. Este într-adevăr excluderea o dovadă de îndurare? Da. A priva o persoană de disciplinarea de care are nevoie nu este o dovadă de înțelepciune, îndurare sau iubire. (Prov. 13:24) Îl poate ajuta excluderea pe cel care nu se căiește să-și schimbe conduita? Da. Mulți care au păcătuit grav au constatat că măsura energică luată de bătrâni le-a dat chiar imboldul de care aveau nevoie pentru a-și veni în fire, pentru a se schimba și pentru a se întoarce în brațele Tatălui lor iubitor. (Citește Evrei 12:5, 6.)²⁸⁵

Veți observa că, după ce a citit acest paragraf în studiul din congregație al revistei Turnul de veghe, conducătorul pune pe cineva să citească Evrei 12:5, 6. Acest lucru este folosit pentru a justifica politica de excludere a Martorilor lui Iehova, care este o ostracizare totală, o respingere completă a individului. Este o politică umilitoare, pentru că, chiar dacă păcătosul se pocăiește, el sau ea trebuie să aștepte minimum un an – și adesea mult mai mult – pentru a fi repus în drepturi. În tot acest timp, trebuie să participe la toate întâlnirile, să stea în spatele sălii și să suporte disprețul întregii congregații. Această procedură înjositoare este prezentată ca fiind o dispoziție ‘înțeleaptă, îndurătoare și iubitoare’ a lui Iehova Dumnezeu, bazată pe aplicarea lor greșită din Evrei cap. 6. Este destul de grav să îl înjosești și să îi faci rău ‘celui mic’, iar apoi să dai vina pe Iehova pentru asta! Șocant!

Încă o dată, vedem răutatea care poate rezulta din studierea eisegetică a Bibliei!

Care este adevăratul mesaj din Evrei 12:5, 6? Pentru a determina acest lucru, trebuie să lăsăm Biblia să vorbească de la sine și facem acest lucru citind întregul context. Iată-l aici:

În lupta voastră împotriva acestui păcat, încă nu v-ați împotrivit până la sânge. Și ați uitat de tot îndemnul care vă este dat ca unor fii: „Fiul meu, nu disprețui disciplinarea lui Iehova și nu-ți pierde puterile când ești corectat de el, căci Iehova îl disciplinează pe cel pe care-l iubește; de fapt, el biciuiește pe oricine îl primește ca fiu“. Pentru disciplinare suportați voi. Dumnezeu se poartă cu voi ca și cu niște fii. Căci care este fiul pe care tatăl nu-l disciplinează? Dar, dacă sunteți scutiți de disciplinarea de care toți au parte, sunteți copii nelegitimi, nu fii. Mai mult decât atât, aveam tați din carne ca și noi care ne disciplinau și tot îi respectam. Să nu ne supunem cu atât mai mult Tatălui vieții noastre spirituale și să trăim? Fiindcă ei ne disciplinau pentru puține zile, așa cum credeau ei că este bine, dar el o face în folosul nostru, ca să avem parte de sfințenia sa. Este adevărat că nicio disciplinare nu pare pe moment un motiv de bucurie, ci de mâhnire, dar mai târziu produce în cei care au fost instruiți prin ea un rod pașnic, adică dreptatea. (Evrei 12:4-11)

Vedeți acum cât de ridicolă este aplicarea de către Organizație a Evrei 12:6?

În primul rând, nu se poate aplica la Alte oi din JW, deoarece întregul pasaj se referă la modul în care Iehova îi disciplinează pe cei care sunt fiii Săi. La Alte oi li se spune că nu sunt fiii lui Dumnezeu, ci doar prietenii Lui. Un tată își disciplinează fiii. El nu-și disciplinează prietenii. Asta este o prostie. Dar prostia continuă.

Dacă Evrei 12:6 se aplică la excludere, așa cum susține Corpul de guvernare, atunci versetul 8 trebuie să se aplice tot la excluedere. Acesta spune: „dacă sunteți scutiți de disciplinarea de care toți au parte, sunteți copii nelegitimi, nu fii”.

Deci, dacă urmăm logica Turnului de veghe, toți Martorii lui Iehova trebuie să fie excluși la un moment dat. Asta ar include în special toți membrii Corpului de guvernare! De ce? Pentru că, dacă nu sunt disciplinați de Iehova – amintiți-vă, acest pasaj se aplică disciplinei pe care o primește cineva prin excludere -, atunci ei sunt copii nelegitimi, și nu fii ai lui Dumnezeu.

Cum se înțelege cu adevărat Evrei 12:4-11?

Prin răstălmăcirea mesajului din Evrei 12:6 în scopuri proprii, Corpul de guvernare ascunde un adevăr vital Martorilor lui Iehova. Acel adevăr este că, dacă un creștin nu este disciplinat de Dumnezeu – nu vorbim acum de excludere – atunci el sau ea este nelegitim, nu este un Copil al lui Dumnezeu. Numai Copiii lui Dumnezeu moștenesc viața. Nu există o moștenire secundară, nici un premiu de consolare. Dacă vrei viața veșnică, trebuie să fii adoptat de Dumnezeu ca unul dintre copiii Săi.

Când un om moare, copiii săi moștenesc. Dacă acesta are copii nelegitimi, aceștia nu au dreptul la moștenire. Copiii lui Dumnezeu moștenesc viața veșnică. Orice om care nu este adoptat ca și copil al Său este considerat nelegitim și astfel nu primește moștenire.

De ce suferim necazuri

Răspunsul la întrebarea de ce trebuie să suferim încercări și necazuri este acum clar. Este pentru că Tatăl nostru ceresc ne iubește. Dragostea la care se face referire în Evrei 12 este agape, un cuvânt grecesc pentru dragoste care se referă la tipul de dragoste care caută întotdeauna ce este mai bine pentru obiectul său. Noi suntem obiectul iubirii lui Dumnezeu. Dar Tatăl nostru ceresc nu ne răsfață. El ne întărește pentru că ne pregătește pentru o lucrare monumentală: Restabilirea tuturor oamenilor înapoi în familia Sa. Pentru a face această lucrare, trebuie să ne dovedim că suntem la înălțimea sarcinii.

Pentru a înțelege mai bine de ce se întâmplă acest lucru, ne întoarcem din nou la cartea Evrei, unde găsim acest pasaj:

În timpul vieții sale pământești, Cristos i-a făcut implorări și cereri, cu strigăte puternice și lacrimi, Celui care putea să-l salveze de la moarte; și a fost ascultat pentru teama lui sfântă. Deși era fiu, a învățat ascultarea din lucrurile pe care le-a suferit. Și, după ce a fost făcut perfect, a primit ca responsabilitate salvarea veșnică a tuturor celor care ascultă de el, pentru că a fost numit de Dumnezeu mare preot în felul lui Melchisedec. (Evrei 5:7-10)

Dacă Domnul nostru a trebuit să învețe ascultarea prin lucrurile pe care le-a suferit, cum am putea noi să ne așteptăm la mai puțin pentru noi înșine. Într-adevăr, e binevenită pentru noi disciplina Tatălui nostru ceresc. Este ceva de dorit, pentru că ne face acceptabili. Este modul în care câștigăm premiul vieții veșnice. Pavel ne asigură de acest lucru:

Căci, chiar dacă necazul este de-o clipă și ușor, el produce pentru noi o glorie care devine tot mai mare și este veșnică. (2 Corinteni 4:17)

Așadar, necazul cel mare nu este un eveniment de sfârșit de lume, ci un proces de rafinare care durează de milenii pentru a-i pregăti pe copiii lui Dumnezeu pentru lucrarea care îi așteaptă. Îi mulțumim și Îl lăudăm pe Tatăl nostru din ceruri că ne iubește atât de mult încât să ne acorde această disciplină.

De ce învață bisericile și JW.org că necazul cel mare este un test final?

Având în vedere cele de mai sus, de ce atât de multe religii, inclusiv Martorii lui Iehova, promovează ideea că necazul cel mare este un test final pentru care toți creștinii trebuie să se pregătească, ceva mai presus de încercările și necazurile cu care creștinii adevărați trebuie să se confrunte în fiecare zi? Să fie oare un alt mijloc de control, de subjugare spirituală?

Să începem să ne uităm la modul în care Martorii lui Iehova prezintă versiunea lor despre necazul cel mare. Vom vedea în curând că, deși varianta lor diferă de cea predată de alte biserici, motivația din spatele ei este în esență aceeași.

Din nou, Organizația împarte necazul cel mare în două faze: Prima fază este cea în care este atacată religia falsă. Bineînțeles, pentru Martorii lui Iehova, religia falsă este toată lumea în afară de ei. Acum, dacă ești unul dintre Martorii lui Iehova, știi că, pentru a supraviețui acestui atac, trebuie să fii în interiorul Organizației, așa cum Noe și familia sa au trebuit să fie în interiorul Arcei pentru a supraviețui potopului.²⁸⁶

Faza a doua este Armaghedonul. Aceasta va începe cu un atac total asupra Martorilor lui Iehova. Martorii loiali se vor aduna pentru acest test final, iar Isus va lua apărarea lor pentru a-i învinge pe dușmanii Regatului lui Dumnezeu. Turnul de veghe spune următoarele despre necazul cel mare viitor:

Aşadar, ce ne putem aştepta să se întâmple în timpul necazului celui mare, care se apropie? Iehova ‘va scurta’ atacul Naţiunilor Unite asupra religiei false, pentru ca religia adevărată să nu fie distrusă împreună cu cea falsă. Astfel, poporul lui Dumnezeu va fi salvat.

Ce se va întâmpla după încheierea primei părţi a necazului celui mare? Cuvintele lui Isus arată că va urma o perioadă care va dura până la începerea Armaghedonului. Ce evenimente se vor derula în acest interval? Găsim răspunsul în Ezechiel 38:14-16 și în Matei 24:29-31.287

Este acesta un portret corect al viitorului nostru din punct de vedere scriptural, sau doar o altă metodă de a-i face pe oameni să devină supuși și ascultători față de poruncile oamenilor? Ascultarea față de Dumnezeu este importantă, dar metoda pe care Iehova o folosește pentru a-i face pe copiii Săi să se supună Lui este rațiunea, logica și, mai presus de toate, dragostea. Satan și slujitorii săi nu se pot folosi de astfel de metode, așa că folosesc înșelăciunea, frica și intimidarea.²⁸⁸

Luați în considerare acest fragment din Turnul de veghe, care este tipic pentru gândirea Corpului de guvernare în această privință:

Toți cei care speră să fie considerați de Judecătorul lui Dumnezeu drept „oi” care să fie cruțate trebuie să se dovedească a fi „cei drepți”, ajutându-i în mod activ pe „frații” unși ai lui Cristos, care formează clasa „sclavului fidel și prevăzător” [adică astăzi Corpul de guvernare]. …Singurii cărora Biblia le oferă speranța de a supraviețui „necazului cel mare” sunt „frații” lui Cristos, sau „cei aleși”, și „marea mulțime” de „oi”… .²⁸⁹

Dar știm că nu există un singur necaz, unic, de sfârșit al zilelor, pentru care trebuie să ne pregătim. Încercarea noastră, necazul nostru, este modul nostru de viață creștină. Isus ne-a spus: „Cine nu-și ia stâlpul de tortură²⁹⁰ și nu mă urmează nu este demn de mine”.²⁹¹

Isus nu spunea că trebuie să murim ca martiri pentru a obține răsplata vieții, deși unii au făcut-o. Mai degrabă, se referă la ceea ce reprezenta moartea pe un stâlp (sau pe o cruce) în acele zile. Felul în care a murit Isus a fost cel mai rușinos mod în care se putea muri. Persoana condamnată era deposedată de toate bunurile sale – chiar și de haine – și pusă să defileze în fața mulțimii, care se ferea de el și îl considera un blestemat. Astăzi, Martorii lui Iehova nu îi execută pe adevărații creștini, dar imită rușinea morții lui Isus, evitând în public și în privat orice dizident.²⁹²

Isus a îndurat o moarte rușinoasă și dureroasă, dar a considerat-o ca fiind nimic în comparație cu bucuria de a obține aprobarea Dumnezeului și Tatălui său. De aceea, Biblia spune că ‘a disprețuit rușinea’.²⁹³ Dacă disprețuiești ceva, acel ceva nu are nicio valoare pentru tine. De fapt, are o valoare negativă. Ai plăti și bani pentru a scăpa de el, așa cum facem noi cu gunoiul.

Mai mult decât orice altceva, necazul cu care s-au confruntat și continuă să se confrunte creștinii este același cu cel cu care s-a confruntat și pe care l-a biruit Cristos. Dragostea noastră pentru El trebuie să fie mai mare decât orice rușine, dezonoare sau ură pe care lumea, și chiar și cei mai apropiați prieteni și membri ai familiei noastre, ar putea să o arunce asupra noastră. Numai în acest fel putem câștiga răsplata pe care Tatăl nostru ceresc ne-o oferă. Acesta este motivul pentru care Isus ne spune:

Așadar, pe oricine Mă recunoaște înaintea oamenilor, îl voi recunoaște și Eu înaintea Tatălui Meu care este în ceruri. Dar oricine mă va renega înaintea oamenilor, îl voi renega și eu înaintea Tatălui Meu care este în ceruri. (Matei 10:32, 33)

Supraviețuirea la Armaghedon și destinația noastră finală

În timp ce cele de mai sus ne-au modificat înțelegerea a ceea ce reprezintă necazul cel mare, mai există și chestiunea Armaghedonului, marele război al Dumnezeului cel Atotputernic. Acesta este cu siguranță un eveniment unic, al sfârșitului zilelor. Nu trebuie oare copiii lui Dumnezeu să se pregătească pentru asta? S-ar putea să vă surprindă să aflați că nu trebuie. Cum este posibil așa ceva? Ne vom ocupa în amănunt de acest aspect în Capitolul 11, „Este Corpul de guvernare un profet fals?” de la pagina 257.

O altă problemă îngrijorătoare care se ridică este cea a destinației noastre finale. Martorii sunt condiționați să se gândească la viața veșnică într-un paradis pământesc, iar ideea de a pleca la cer fără a se mai întoarce vreodată pentru a-i revedea pe cei dragi are puțin farmec. Dar de unde le vine această idee? Biblia nu ne învață acest lucru. Ea vine de la aceiași oameni care i-au învățat despre generația suprapusă a anului 1914 și despre o speranță de salvare secundară inexistentă pentru Alte oi din JW. Deși nu putem avea încă toate răspunsurile – Tatăl nostru ceresc are încă multe surprize pentru noi – putem trage câteva concluzii rezonabile pe baza dovezilor din Scriptură. Vom face acest lucru în Capitolul 14, „Ar trebui să mă împărtășesc din pâine și vin?” de la pagina 313.

Dar nu am terminat cu examinarea doctrinei Alte oi. Este crucial să îi examinăm originea, deoarece această examinare ne va spune tot ce trebuie să știm despre spiritul care a ghidat Organizația Martorilor lui Iehova în ultimii 100 de ani.

https://biblehub.com/greek/2347.htm

Revelația 6:9; 7:15

Matei 13:24-30; 36-43

Matei 24:21 se referă la necazul care s-a abătut asupra națiunii lui Israel în timpul războiului cu Roma din primul secol. Faptele 7:11 se referă la o foamete în Egipt și Canaan pe vremea lui Iosif. Revelația 2:22 se referă la pedeapsa lui Dumnezeu asupra adulterilor din cadrul congregației din Tiatira.

w20 05 p. 11

Evrei 5:8, 9

Revelația 6:9; 2 Tesaloniceni 2:8

„Dacă fratele tău comite un păcat, du-te și dezvăluie-i greșeala numai între tine și el. Dacă te ascultă, l-ai câștigat pe fratele tău. Dar, dacă nu ascultă, mai ia cu tine unu sau doi, pentru ca orice lucru să fie stabilit prin gura a doi sau trei martori. Dacă nu ascultă de ei, vorbește cu congregația. Dacă nu ascultă nici de congregație, să fie pentru tine ca un om al națiunilor și ca un încasator de impozite.” (Matei 18:15-17)

1 Corinteni 5:1-5; 2 Corinteni 2:6-11; 2 Tesaloniceni 3:14, 15; 2 Ioan 7-11

w21 octombrie p. 10 „ Dumnezeul nostru este «bogat în milă»”

„La fel cum Noe și familia sa temătoare de Dumnezeu au fost păstrați în arcă, supraviețuirea indivizilor de astăzi depinde de credința lor și de asocierea lor loială cu partea pământeană a organizației universale a lui Iehova.” (w06 15/5 p. 22 par. 8)

w13 15/7 p. 5 par. 7-8

2 Corinteni 11:14, 15

w82 1/4 pp. 30-31 par. 18

Martorii sunt învățați că Isus nu a murit pe cruce, ci mai degrabă pe un stâlp sau par de lemn.

Matei 10:38

Chiar dacă cineva nu comite niciun păcat, simpla dezasociere de Organizația Martorilor lui Iehova are drept consecință faptul că familia și prietenii trebuie să îl evite și să îl marginalizeze complet pe cel care pleacă.

Evrei 12:2

10

J. F. Rutherford inventează Speranța salvării pentru „alte oi”

Într-adevăr, dacă vine cineva și vă predică un alt Isus decât cel pe care l-am predicat noi sau dacă primiți un alt spirit decât cel pe care l-ați primit sau o altă veste bună decât cea pe care ați primit-o, ce ușor îl suportați pe omul acela! (2 Corinteni 11:4)

Avem multe de învățat dacă analizăm originea doctrinei JW despre „alte oi”.

Să începem prin a stabili cine este responsabil pentru aproape toate doctrinele unice ale comunității Martorilor lui Iehova.

Vineri, 14 august 2015, Geoffrey Jackson, membru al Corpului de guvernare, a depus mărturie sub jurământ în fața Comisiei Regale din Australia privind răspunsurile instituționale la abuzurile sexuale asupra copiilor. Ca parte a mărturiei sale, el a explicat rolul Corpului de guvernare în cadrul comunității Martorilor lui Iehova. La 14 august 2015, el a declarat că Corpul de guvernare este:

„un grup de oameni spirituali care sunt gardienii doctrinei noastre și, în calitate de gardieni ai doctrinei, analizează lucrurile care trebuie să fie decise pe baza doctrinelor noastre, care se bazează pe constituția Bibliei.”²⁹⁴

Bineînțeles, nu există nicio bază scripturală pentru ca un grup de oameni să-și asume pseudonimul de Gardieni ai Doctrinei – o alegere destul de proastă de cuvinte, deoarece duce la nefericitul acronim GOD. Când am auzit pentru prima dată acest cuvânt, m-am gândit imediat la cuvintele lui Pavel către tesaloniceni:

Nimeni să nu vă amăgească în vreun fel, pentru că ea nu va veni până nu va veni mai întâi apostazia și nu se va dezvălui omul nelegiuirii, fiul distrugerii. El se împotrivește și se înalță mai presus de oricine se numește „DUMNEZEU“ sau de orice obiect de închinare și, astfel, se așază în templul lui Dumnezeu, prezentându-se [arătându-se public, NW engl.] drept un DUMNEZEU. Nu vă amintiți că, pe când eram încă la VOI, vă spuneam aceste lucruri? (2 Tesaloniceni 2:3-5) [Majusculele au fost adăugate pentru a sublinia].

În ediția din 15 iulie 2013 a revistei Turnul de veghe, într-un articol intitulat „Cine este sclavul fidel și prevăzător?”, s-a explicat că, în 1919, frații capabili, precum cei care alcătuiesc astăzi Corpul de guvernare, au fost numiți de Isus ca fiind sclavul Său fidel și prevăzător.

„Sclavul fidel şi prevăzător“: Un mic grup de fraţi unşi care sunt direct implicaţi în pregătirea şi furnizarea hranei spirituale în timpul prezenţei lui Cristos. În zilele noastre, aceşti fraţi unşi alcătuiesc Corpul de Guvernare.

„Numit peste servitorii săi“: În 1919, Isus a ales câţiva fraţi unşi capabili care să fie sclavul fidel şi prevăzător.²⁹⁵

În 1919, cel mai important membru al acestui sclav credincios – unii ar spune că a devenit singurul membru – a fost J. F. Rutherford, un om care s-a promovat pe sine însuși ca fiind „Comandantul suprem al Organizațiilor Studenților Bibliei”.²⁹⁶

Figura 17. „Generalissimo (Comandantul suprem) al organizațiilor Studenților Bibliei”, Mesagerul, marți, 19 iulie 1927.

Rutherford vorbește direct cu Dumnezeu

Majoritatea învățăturilor doctrinare ale Martorilor lui Iehova, pe care le-am analizat în această carte, își pot urmări rădăcinile până la teologia lui J. F. Rutherford. Acest lucru este valabil în special pentru:

prezența lui Cristos în 1914,

numirea din 1919 a sclavului fidel și prevăzător,

învierea de la 1918 a celor unși,

inventarea clasei „alte oi”.

Din ce sursă a primit Rutherford aceste învățături? A fost condus de spiritul sfânt sau a fost un alt spirit care a lucrat în el?

Actualul Corp de guvernare susține că Rutherford a fost călăuzit de spiritul sfânt. De asemenea, ei pretind că a fost numit de Isus în 1919 ca parte a Sclavului fidel și prevăzător. Dar avem nevoie de mai mult decât cuvântul lor înainte de a crede că toate acestea sunt adevărate. Avem nevoie de dovezi. Isus ne spune ce să căutăm:

Dar ajutorul, spiritul sfânt, pe care Tatăl îl va trimite în numele meu, VĂ va învăța toate lucrurile și VĂ va reaminti tot ce v-am spus. (Ioan 14:26)

Însă, când va veni spiritul adevărului, el vă va călăuzi în tot adevărul, fiindcă nu va vorbi de la el însuși, ci va spune ce aude și vă va anunța lucrurile viitoare. (Ioan 16:13)

Dacă Rutherford ar fi fost cu adevărat condus de Spiritul Sfânt al lui Dumnezeu, atunci toate învățăturile sale ar fi fost adevărate. Din moment ce tocmai am văzut dovezi scripturale abundente că învățăturile sale erau orice altceva decât adevăruri, vă puteți întreba de unde își luase judecătorul ideile. Ei bine, nu trebuie să vă întrebați, pentru că Rutherford însuși ne dă răspunsul. Într-un articol din 1930 al Turnului de veghe, îl găsim pe Judecător referindu-se la el însuși la persoana a treia ca fiind „servitorul”, scriind:

Dacă Spiritul Sfânt, ca ajutor, ar fi condus lucrarea, atunci nu ar fi existat niciun motiv întemeiat pentru a angaja îngerii… Scripturile par să ne învețe în mod clar că Domnul le spune îngerilor Săi ce să facă și că ei acționează sub supravegherea Domnului în direcționarea rămășiței de pe pământ în ceea ce privește cursul de acțiune pe care trebuie să-l urmeze.

S-ar părea că nu ar fi necesar ca „servitorul” [Rutherford] să aibă un avocat precum spiritul sfânt, deoarece „servitorul” este în comunicare directă cu Iehova și ca instrument al lui Iehova, iar Isus Cristos acționează pentru întregul trup.²⁹⁷

Ce afirmație remarcabilă! Rutherford afirmă fără jenă că se află în „comunicare directă cu Iehova” și că este „instrumentul lui Iehova”! El afirmă că această comunicare nu se face prin intermediul spiritului sfânt, ci prin intermediul mesagerilor angelici! Aparent, Dumnezeu și „Judecătorul” vorbeau, iar sfinții îngeri transmit mesajele de la un capăt la altul.

La un an după ce a făcut această afirmație radicală, Rutherford, slujitorul, a ales numele de „Martorii lui Iehova”, susținând că a fost prin providență divină. Acum, noi știm că numele „creștin” a fost dat ucenicilor prin providență divină, deoarece Fapte 11:26 ne spune acest lucru:

Și, prin îngrijire divină, discipolii au fost numiți prima oară creștini în Antiohia. (Faptele 11:26b)

Dar ce dovezi avem că Iehova îi comunica un nume nou judecătorului Rutherford?

Ați fi surprins să aflați că această învățătură a lui Rutherford – că îngerii și nu spiritul sfânt sunt folosiți pentru a transmite mesaje de la Dumnezeu către Corpul de guvernare – este încă actuală în cadrul Organizației?

Această interpretare este legată de credința că prima înviere a avut loc deja. Într-un articol din ediția din 1 ianuarie 2007 a revistei Turnul de veghe, intitulat „Prima Înviere” – acum în curs de desfășurare!” ni se spune:

Ce ne sugerează faptul că unul dintre cei 24 de bătrâni îi dezvăluie lui Ioan identitatea marii mulţimi? Se pare că membrii înviaţi ai grupului celor 24 de bătrâni iau parte în prezent la transmiterea adevărurilor divine. De ce este important acest lucru? Deoarece adevărata identitate a marii mulţimi le-a fost dezvăluită slujitorilor unşi de pe pământ ai lui Dumnezeu în 1935. Dacă acest adevăr important a fost transmis printr-unul dintre cei 24 de bătrâni înseamnă că el trebuie să fi fost înviat în cer cel târziu în 1935. De aici deducem că prima înviere a început undeva între 1914 şi 1935. Putem spune mai exact când?²⁹⁸

Poți să urmărești lanțul logic? Potrivit Martorilor, Isus s-a întors în 1914. Din moment ce s-a întors, nu mai era nevoie de spiritul sfânt, care a fost trimis doar în absența lui.

Însă, pentru că v-am spus aceste lucruri, întristarea v-a umplut inima. Totuși, vă spun adevărul: Este în folosul vostru că plec. Pentru că, dacă nu plec, ajutorul nu va veni nicidecum la VOI. Dar, dacă plec, vi-l voi trimite. (Ioan 16:6, 7)

Deci, acum că s-a întors, Iehova vorbește direct cu „slujitorul său” prin intermediul îngerilor și al oamenilor înviați. Ciudat că, odată cu revenirea lui Isus, este Iehova cel care vorbește. Ce face Isus? Stă cu mâinile încrucișate?

Acum să analizăm ramificațiile afirmației lui Rutherford că nu a fost condus de spiritul sfânt, ci de îngeri, care se bazează pe credința că spiritul sfânt nu mai era necesar deoarece Cristos s-a întors în 1914, lucru despre care acum știm că este fals.

Dacă îngerii [„mesageri” în limba greacă], și nu spiritul sfânt, comunicau cu Rutherford, atunci din ce sursă proveneau acești mesageri spirituali? Când le-a vorbit galatenilor, Pavel i-a avertizat în legătură cu o veste bună falsă sau pervertită:

Sunt însă unii care vă tulbură și vor să denatureze vestea bună despre Cristos. Dar, chiar dacă vreunul dintre noi sau un înger din cer v-ar anunța o altă veste bună decât aceea pe care v-am anunțat-o noi, să fie blestemat! Așa cum am spus noi deja, așa spun și eu acum din nou: Cine vă anunță o altă veste bună decât aceea pe care ați primit-o, să fie blestemat! (Galateni 1:7-9)

Să examinăm câteva dintre învățăturile lui Rutherford pentru a vedea dacă ele provin de la Dumnezeu sau dintr-o altă sursă.

Învățătura lui Rutherford este ca o cangrenă

Potrivit acestui nou auto-proclamat sclav fidel și prevăzător, alias Corpul de guvernare, prima înviere a început în 1918.

După 1914, în timpul „prezenței” lui Isus în puterea Regatului, el, în calitate de arhanghel, emite porunca cerească pentru cei „în unire cu Cristos” de a se aduna. În cazul acestor unși „adormiți în moarte”, această chemare ca o trâmbiță cheamă la învierea lor spirituală în ceruri. Turnul de veghe a prezentat de mult timp opinia că această înviere a creștinilor unși din moarte a început în anul 1918.299

Numărul din 1 ianuarie 2007 al revistei Turnul de veghe confirmă că această învățătură este încă actuală.

Întrucât Isus a fost întronat în toamna anului 1914, să fi început învierea continuatorilor săi unşi fideli trei ani şi jumătate mai târziu, în primăvara lui 1918? E posibil. Deşi nu putem susţine această idee cu dovezi biblice directe, ea nu vine în contradicţie cu alte texte biblice care lasă să se înţeleagă că prima înviere a început la scurt timp după începerea prezenţei lui Cristos.

De pildă, Pavel a scris: „Noi, cei vii, care vom rămâne până la prezenţa Domnului [nu până la sfârşitul prezenţei sale] nu o vom lua nicidecum înaintea celor care au adormit în moarte, pentru că însuşi Domnul va coborî din cer cu un strigăt poruncitor, cu glas de arhanghel şi cu trompeta lui Dumnezeu, iar cei morţi în unitate cu Cristos se vor scula primii. Apoi, noi, cei vii, care vom rămâne vom fi luaţi împreună cu ei în nori ca să-l întâmpinăm pe Domnul în văzduh şi, astfel, vom fi întotdeauna cu Domnul“ (1 Tesaloniceni 4:15-17). Prin urmare, creştinii unşi care au murit înainte de prezenţa lui Cristos au fost sculaţi la viaţă cerească înaintea celor care erau în viaţă în timpul prezenţei lui Cristos. Aceasta înseamnă că prima înviere trebuie să fi început la scurt timp de la începerea prezenţei lui Cristos şi continuă „în timpul prezenţei sale“.³⁰⁰

Conform cu 1 Tesaloniceni 4:17, cei care vor fi în viață la prezența lui Cristos vor fi răpiți în nori „împreună cu ei”, adică în același timp vor învia și „cei morți în unitate cu Cristos”. O relatare paralelă se găsește în prima scrisoare a lui Pavel către Corinteni.

Iată! Vă spun un secret sacru: Nu toți vom adormi în moarte, dar toți vom fi schimbați, într-o clipă, într-o clipeală de ochi, în timpul ultimei trompete. Căci trompeta va suna, morții vor fi înviați în neputrezire, iar noi vom fi schimbați. (1 Corinteni 15:51, 52)

Conform publicațiilor, în 1918, existau mii de Studenți ai Bibliei asociați cu Societatea Watchtower Bible & Tract Society, toți fiind unși. Cu toate acestea, nu există niciun raport din acel an referitor la dispariția bruscă a mii de creștini de pe fața pământului. Cum pot ei susține că învierea a avut deja loc, când nu există nicio dovadă că profeția biblică s-a împlinit?

Nu este prima dată când creștinii sunt convinși că prima înviere a avut loc deja. Pavel ne avertizează chiar despre acest lucru:

Să faci tot posibilul să te prezinți aprobat înaintea lui Dumnezeu, ca un lucrător care n-are de ce să-i fie rușine, care mânuiește corect cuvântul adevărului. Dar evită vorbirile deșarte care profanează ce este sfânt. Pentru că ei vor înainta tot mai mult în impietate, iar cuvântul lor se va întinde ca o cangrenă. Imeneu și Filet sunt dintre ei. Oamenii aceștia au deviat de la adevăr, spunând că învierea a avut loc deja, și distrug credința unora. (2 Timotei 2:15-18)

Gangrena se referă la moartea țesuturilor corporale din cauza unei infecții sau a lipsei fluxului sanguin. Dacă membrul infectat nu este îndepărtat chirurgical, acesta va ucide întregul corp. O învățătură cangrenată taie fluxul de sânge al Duhului Sfânt către trupul lui Cristos. Dacă nu este extirpată rapid, întregul corp va muri.

Am învățat din experiența personală că ignorarea chiar și a celor mai subtile avertismente din Scriptură este o modalitate excelentă de a-ți ruina viața. Atunci când Domnul ne dă un avertisment, se așteaptă ca noi să ținem cont de el. Nerespectarea acestui lucru duce întotdeauna la tragedii și pierderi, chiar dacă nu putem vedea care este marea problemă în acel moment. Acesta este un caz concret.

Unii vor argumenta: Ce rău ar putea fi cu adevărat dacă am crede că învierea a avut loc deja? Ce importanță ar putea avea faptul că ungurii au fost înviați acum mai bine de 100 de ani sau că încă așteaptă să fie eliberați din moarte?

Să urmărim lanțul evenimentelor pentru a vedea cum avertismentele lui Dumnezeu nu trebuie luate cu ușurință. Vom vedea cum cangrena pe care Pavel a prezis-o la vremea sa este la fel de amenințătoare astăzi, ca și atunci.

Mesageri angelici vorbesc cu Rutherford

Ce mesaje i-au transmis acești îngeri servitorului, judecătorul Rutherford, în anii 1930? În primul rând, să redenumească Studenții în Biblie în Martorii lui Iehova. Apoi, să îi informeze pe Martorii lui Iehova că majoritatea dintre ei se aflau în clasa Alte oi. După care, să lege Marea mulțime din Revelația 7:9-15 de clasa Alte oi. Acest lucru a schimbat natura veștii bune pe care o predicau Martorii lui Iehova. În esență, mesajul este acum că, devenind un membru botezat al Martorilor lui Iehova, un individ are posibilitatea de a face parte din marea mulțime a supraviețuitorilor Armaghedonului sau de a fi înviat într-un paradis pământesc. Oricum ar fi, el sau ea nu este încă liber de păcat.

După cum tocmai am citit mai sus, apostolul Pavel ne-a avertizat cu privire la mesajele care implică vestea bună și care vin din surse angelice.

Dar, chiar dacă vreunul dintre noi sau un înger din cer v-ar anunța o altă veste bună decât aceea pe care v-am anunțat-o noi, să fie blestemat! (Galateni 1:8)

Să recapitulăm. Pavel ne-a avertizat că cei care învățau că învierea a avut deja loc încălcau ceea ce este sfânt și că învățătura lor se va răspândi ca o cangrenă. Rutherford a învățat că învierea a avut deja loc în 1918. Această credință a dus direct la credința că spiritul sfânt nu mai era folosit pentru a-i călăuzi pe creștini spre „tot adevărul”. În schimb, îngerii și posibil Martorii lui Iehova înviați comunicau acum adevărul de la Iehova Dumnezeu. Rutherford credea că „un înger din cer” îi declarase o versiune a veștii bune care implica o clasă secundară de creștini, un grup pe care el l-a numit Ionadabii, care corespundeau cu Alte oi din Ioan 10:16.

Desigur, dacă această înțelegere este greșită, dacă nu a fost un înger din cer, ci un înger dintr-o sursă mult mai puțin respectabilă cel care i-a dezvăluit acest „adevăr” lui Rutherford, atunci intră în vigoare cealaltă parte a avertismentului lui Pavel: „Să fie blestemat!”. Lucruri serioase, cu siguranță.

Faptul că Organizația se străduiește să ascundă adevărata natură a originii doctrinei „alte oi” este o dovadă în sine că sursa acestei doctrine nu este divină.

Așa cum am văzut în citatul de mai sus din articolul din 2007 al Turnului de veghe, identitatea Marii mulțimi a fost dezvăluită în 1935. Dar identitatea Marii mulțimi ca aparținând clasei Alte Oi nu are sens dacă nu putem identifica și cine sau ce sunt Alte Oi. Conform teologiei JW, Alte Oi sunt împărțite în două grupuri: 1) Marea mulțime a supraviețuitorilor Armaghedonului; 2) cei care fac parte din învierea pământească a celor drepți.

Cele două Indexuri ale publicațiilor Organizației acoperă toate publicațiile publicate în ultimii 92 de ani. Acestea prezintă zeci de trimiteri la articole de discuție pe tema Marii mulțimi, articolele de referință din 1935 fiind clar enumerate.³⁰¹ Având în vedere că Marea mulțime nu este decât un subset al Altor oi, s-ar putea crede că Organizația ar fi nerăbdătoare să împărtășească referința la articolul în care această nouă lumină a identității Alte oi a fost dezvăluită pentru prima dată de unul dintre cei 24 de bătrâni înviați în 1918. Totuși, această informație lipsește din Indexul publicațiilor 1930-1985. Acea „revelație”, așa cum este ea, a apărut în numerele din 1 și 15 august 1934 ale revistei The Watchtower, într-un articol în două părți intitulat „Bunătatea Lui”.

De ce sunt ei dispuși să ne spună când a fost identificată Marea mulțime, dar nu menționează niciodată articolul mai important care dezvăluie cine sunt Alte oi? Nu este ca și cum ar exista o discuție mai bună și mai completă într-o publicație mai recentă. Cea mai veche referire la o discuție despre Alte oi din Indexul Turnului de Control datează doar din 15 iulie 1980. Cu toate acestea, chiar și scanarea acelui articol și a altor articole de discuție pe această temă nu relevă nicio discuție reală. Fiecare referință pe care ai putea să o cauți nu face decât să dezvăluie Alte oi din JW ca un fapt împlinit, un dat care nu mai are nevoie de nicio explicație suplimentară. Singura explicație reală și detaliată care poate fi găsită în publicații datează din 1934 și, având în vedere că se bazează în întregime pe aplicații antitipice care nu se găsesc în Scriptură, nu este de mirare că Organizația nu reușește să o menționeze în Indexul publicațiilor. Cu toate acestea, în pofida lipsei de sprijin scriptural, Corpul de guvernare nu a abandonat niciodată această învățătură.

Întrebarea este: De ce a venit Rutherford cu această idee în primul rând și de ce au fost mesagerii săi angelici atât de interesați să îi comunice această idee?

Rutherford creează o clasă de clerici

Numai printr-o analiză punct cu punct a celor două articole din numărul din august 1934 al revistei Turnul de veghe putem aprecia cu adevărat modul în care cangrena despre care Pavel a avertizat s-a răspândit până la punctul de a pune în pericol viața acelei părți a trupului lui Cristos care locuiește în cadrul Organizației Martorilor lui Iehova.³⁰² Să începem acum această analiză. Puneți-vă centura de siguranță. Va fi o călătorie sălbatică.

„Bunătatea Lui”, partea 1

În Israelul antic, existau șase orașe de refugiu. Acestea erau locuri desemnate în care un ucigaș de oameni – un israelit care ucisese accidental pe altcineva – putea să fugă pentru a scăpa de moartea răzbunătorului de sânge – de obicei, o rudă apropiată a celui decedat.

În acest articol din ediția din 1 august 1934 a revistei Turnul de veghe, Rutherford se uită la orașele de refugiu israelite ca bază pentru doctrina „alte oi”.

Isus Cristos, Vindecătorul, îi va distruge pe cei răi; dar bunătatea lui Iehova a oferit un loc de refugiu pentru cei care își îndreaptă acum inimile spre neprihănire, căutând să se alăture organizației lui Iehova. Aceștia sunt cunoscuți ca fiind clasa lui Ionadab, deoarece Ionadab i-a prefigurat.³⁰³

Observați în primul rând că acest loc de refugiu nu este pentru cei unși, ci pentru o clasă secundară cunoscută sub numele de „Ionadabii”. Aceasta este prima dintre multele aplicații antitipice pe care Rutherford le face pentru a-și susține noua doctrină. Ionadab era un neam care l-a susținut pe israelitul Iehu.³⁰⁴ Orașele de refugiu au fost făcute pentru israeliți, nu pentru națiuni, așa că antitipul lui Rutherford este spart chiar înainte de a porni la drum.

Această dispoziție plină de iubire a lui Iehova, anunțată în momentul încheierii legământului de credincioșie, arată că cetățile de refugiu prefigurează bunătatea lui Dumnezeu pentru protecția oamenilor de bunăvoință în timpul Armaghedonului…

După ce Dumnezeu a făcut acum cunoscut poporului Său că cuvântul rostit de El, consemnat în Deuteronomul, se aplică de la venirea lui Isus Cristos în templu, [în jurul anului 1918] ne putem aștepta să aflăm că prevederea pentru cetățile de refugiu, așa cum este stabilită în profeții, are o împlinire antitipică în imediata apropiere a momentului luării urmașilor credincioși ai lui Isus Cristos în legământul pentru împărăție.³⁰⁵

Aici se afirmă în scris că Iehova Dumnezeu face cunoscut poporului Său (probabil prin comunicare angelică cu Rutherford)³⁰⁶ că cetățile de refugiu au o împlinire antitipică în zilele noastre. După cum vom continua să vedem pe parcursul analizei acestei serii de articole Watchtower în două părți, fiecare concluzie se bazează pe o anumită relație tip/antitip pe care „Dumnezeu [a] făcut-o cunoscută poporului Său”.

Dar a fost Iehova Dumnezeu cel care a făcut aceste lucruri cunoscute „poporului Său” prin Rutherford? Judecătorul a crezut că da, dar faptele arată că acești mesageri spirituali nu veneau de la Dumnezeu. Știm acest lucru datorită a ceea ce dezvăluie acest recent Turn de veghe:

Totuși, în numărul din 15 martie 2015, Turnul de veghe a explicat de ce în publicațiile noastre din ultimii ani se vorbește mai rar despre tipuri și antitipuri. „Acolo unde Scripturile spun că o persoană, un eveniment sau un obiect reprezintă altceva, acceptăm afirmația ca atare. În caz contrar, ar trebui să ne reținem să căutăm un antitip pentru o anumită persoană sau relatare dacă nu există cu adevărat o bază biblică pentru această concluzie.” Întrucât Scripturile nu menționează nimic în legătură cu vreo semnificație profetică a orașelor de refugiu, în acest articol și în următorul sunt scoase în evidență învățămintele pe care creștinii le pot desprinde din această măsură luată de Dumnezeu.³⁰⁷

Să fim foarte clari în această privință. Organizația neagă acum în mod specific că există vreo împlinire antitipică în ceea ce privește cetățile de refugiu. Din moment ce întreaga premisă a argumentului lui Rutherford în sprijinul doctrinei „alte oi” ca fiind o clasă separată de creștini cu o speranță pământească secundară se bazează pe o împlinire antitipică care nu este susținută în Scriptură și care este negată în mod specific de actualul Corp de guvernare, fundamentul pentru doctrina actuală a Organizației despre „alte oi” a dispărut. A dispărut în eter!

Dacă parcurgeți online Watchtower Library sau folosiți Indexul Publicațiilor în căutarea unui sprijin scriptural pentru doctrina „alte oi” care să ia locul explicației lui Rutherford, acum defunctă, nu veți găsi nimic. Veți găsi afirmații îndrăznețe. Veți găsi raționamente deductive. Dar totul se reduce la o grămadă de nisip, deoarece nu este construit pe o temelie solidă a Scripturii.

Desigur, afirmațiile îndrăznețe și nefondate nu reprezintă o noutate în publicații. Rutherford continuă:

Înființarea cetăților de refugiu a fost o înștiințare pentru cei care ar fi avut nevoie de ele că Dumnezeu a luat măsuri pentru protecția și adăpostul lor în vreme de primejdie. Aceasta era o parte a profeției și, fiind o profeție, trebuia să se împlinească într-o zi ulterioară și la venirea Marelui Moise.³⁰⁸

Ce exemplu minunat de raționament circular prezintă acest lucru! Cetățile de refugiu au fost profetice pentru că au o aplicație profetică, lucru pe care îl știm pentru că au fost profetice. Rutherford continuă apoi, fără să se întrerupă, să spună în propoziția următoare:

În ziua de 24 februarie 1918 d.Cr., prin harul Domnului și în mod evident prin providența Sa dominantă și sub conducerea Sa, a fost transmis pentru prima dată la Los Angeles mesajul „Lumea s-a sfârșit – milioane de oameni care trăiesc acum nu vor muri niciodată”, iar ulterior acest mesaj a fost proclamat prin cuvânt și prin publicații tipărite în toată „creștinătatea”. Nimeni din poporul lui Dumnezeu nu a înțeles pe deplin chestiunea la acea vreme; dar de când a fost adus în templu, ei văd și înțeleg că cei de pe pământ care pot trăi și nu mor sunt cei care acum „se urcă în car”, așa cum Jonadab, la invitația lui Iehu, s-a urcat în car cu Iehu.³⁰⁹

Nu poți să nu fii uimit de tupeul nemărginit al acestui om de a lua una dintre cele mai mari umilințe ale sale³¹⁰ și de a o transforma într-un triumf. Discursul din 1918 la care se referă ca fiind rostit de „îndrumarea manifestată” a lui Dumnezeu a fost un fiasco profetic care rivalizează cu cel din 1975. A fost construit pe premisa că în 1925 va avea loc învierea vrednicilor antici – oameni precum regele David, Moise și Avraam – și începutul Armaghedonului. Acum, la aproape un deceniu de la acel eșec jenant, el încă mai emite pretenția că a provenit de la Dumnezeu.

Rutherford găsește chiar o aplicație antitipică pentru a susține donațiile în bani către Societatea Watch Tower.

Porunca lui Iehova a fost ca Leviților să li se dea patruzeci și opt de cetăți și suburbii. Acest lucru arată că popoarele din „creștinătate” nu au dreptul să-i alunge din țară pe slujitorii lui Iehova, și în special pe martorii săi unși, ci trebuie să le permită libertatea de activitate și o sumă rezonabilă pentru întreținerea lor. Acest lucru susține, de asemenea, concluzia că cei care obțin literatură… ar trebui să contribuie cu ceva pentru a acoperi cheltuielile de publicare.³¹¹

Desigur, interesul lui Rutherford pentru sprijinul financiar nu s-a limitat la menținerea în funcțiune a presei tipografice. Bărbatul a întreținut un conac cu 10 dormitoare în San Diego, numit Beth Sarim, construit inițial pentru a-i găzdui pe vrednicii antici care urmau să apară în 1925, dar care au ratat corabia. De asemenea, a întreținut o reședință în Staten Island și avea nu unul, ci două Cadillac-uri cu 16 cilindri, câte unul pe fiecare coastă a Statelor Unite.³¹²

Concluzia sa conform căreia membrii bisericilor creștinismului „trebuie să aloce o sumă rezonabilă” pentru întreținerea clasei preoțești JW poate părea curajoasă pentru unii, dar sugerează și o deconectare îngrijorătoare de la realitate. Mai mult, ea expune un pericol comun cu relațiile tipice-antitipice inventate: Unde ne oprim? Dacă există o relație reală între A și B, atunci de ce nu și între B și C? Și dacă C, atunci de ce nu D, și așa mai departe ad absurdum? Este exact ceea ce Rutherford procedează în paragrafele următoare.

La paragraful 9, ni se spune că au existat șase cetăți de refugiu. Deoarece șase simbolizează imperfecțiunea în Biblie, acest număr reprezintă aici „asigurarea de către Dumnezeu a refugiului în timp ce condițiile imperfecte încă există pe pământ”.

Apoi, în paragraful 11, ni se spune de ce orașele israelite de refugiu reprezintă Organizația Martorilor lui Iehova.

Aceste cetăți de protecție simbolizau organizarea celor care se dedică în întregime lui Dumnezeu și slujirii templului său. Nu exista un alt loc în care ucigașul de oameni să poată găsi refugiu sau siguranță. Aceasta este o dovadă puternică a faptului că cei din clasa lui Ionadab care caută refugiu împotriva zilei răzbunării trebuie să îl găsească numai în carul lui Iehu, adică în organizația lui Iehova, organizație al cărei Cap și Mare Preot este Isus Cristos.³¹³

Figura 18. „Judecătorul pornește în călătoria sa de 700 de mile către Congresul de la Detroit”.

Ionadab nu a folosit niciodată un oraș de refugiu, dar clasa Ionadab are nevoie de ele. Ionadab s-a urcat în carul lui Iehu la invitația acestuia, nu pentru că era un ucigaș de oameni. Totuși, carul lui Iehu este un tip pentru Organizația antitipică a Martorilor lui Iehova. Clasa Ionadab, însă, face o dublă treabă atât ca Ionadab antitipic, cât și ca ucigaș de oameni antitipic. Toate aceste presupuneri nesusținute de Scriptură sunt „dovezi puternice”? Vă rog!

Rutherford este acum pe val:

Orașele de refugiu vor fi înființate după ce israeliții vor ajunge în Canaan… Acest lucru pare să corespundă momentului în care începe lucrarea Elisei-Jehu… În 1918, Isus a adus rămășița sa credincioasă de atunci de pe pământ peste râul Iordan antitipic și în „țară”, sau în starea de împărăție… Preoții care purtau chivotul legământului au fost primii care au intrat în apele Iordanului și au rămas nemișcațipe pământul uscat din râu până când poporul a trecut. (Iosif 3:7, 8, 15, 17) Înainte ca israeliții să treacă râul Iordan, Moise, la îndemnul lui Iehova, a desemnat trei cetăți de refugiu pe partea de est a râului. La fel, de asemenea, înainte ca rămășița să fie adunată în templu, Domnul a făcut să fie transmis mesajul său „Milioanele care trăiesc acum nu vor muri niciodată”, ceea ce înseamnă, bineînțeles, că ei trebuie să se supună condițiilor anunțate de Domnul. Tot acolo a început și anunțul că lucrarea lui Ilie s-a încheiat. A fost o perioadă de tranziție de la lucrarea lui Ilie la lucrarea Elisei, realizată de urmașii credincioși ai lui Isus Cristos.³¹⁴

Există o legiune virtuală de antitipuri în acest paragraf. Avem o lucrare antitipică Ilie-Iehu care începe, o lucrare antitipică a lui Ilie care se încheie și o lucrare antitipică a lui Elisei care începe concomitent cu o lucrare antitipică a lui Iehu. Există, de asemenea, un râu Iordan antitipic și un antitip al preoților care transportă chivotul și se opresc în râu pentru a-l opri din curgere. Există ceva antitipic în ceea ce privește cele trei cetăți de refugiu de pe malul estic al râului, spre deosebire de celelalte trei de pe malul vestic. O parte din acest lucru se leagă de antitipul care a devenit mesajul campaniei „Milioane de oameni care trăiesc acum nu vor muri niciodată”.

Ți se învârte deja capul?

Să ajungem la miezul problemei

De la paragraful 13 până la 16, Rutherford începe să își expună punctul de vedere principal. Cei care au fugit în orașele de refugiu au fost ucigași involuntari. Ei au fugit pentru a scăpa de mânia răzbunătorului sângelui – de obicei o rudă apropiată a celui decedat care avea dreptul legal de a-l ucide pe ucigașul de oameni în afara cetății de refugiu. În aplicarea din zilele noastre, cei care sunt ucigași involuntari sunt cei care au sprijinit elementele politice și religioase ale pământului în vărsarea lor de sânge.

Atât în rândul evreilor, cât și în rândul „creștinătății” au existat persoane care nu au simpatizat cu astfel de nelegiuiri, dar care, din cauza circumstanțelor, au fost forțate să participe și să îi susțină pe acești nelegiuiți, cel puțin într-o anumită măsură, făcând astfel parte din categoria celor care, fără să vrea sau fără să știe, se fac vinovați de vărsarea de sânge.

Acești ucigași neștiutori involuntari trebuie să aibă un mijloc antitipic de scăpare care să corespundă cetăților de refugiu din Israel, și „Iehova, în bunătatea Sa, a făcut exact ceea ce este necesar pentru a scăpa de ei.³¹⁵

Desigur, dacă există un ucigaș de oameni antitipic care are nevoie de un oraș de refugiu antitipic, trebuie să existe și un „răzbunător” antitipic. Paragraful 18 se deschide cu cuvintele: „Cine este «răzbunătorul», sau cel care execută răzbunarea antitipică asupra unor astfel de răufăcători?”.

Răspunsul de la paragraful 19: „Marea rudă a rasei umane prin naștere este Isus… de aceea a fost ruda israeliților.”

Paragraful 20 adaugă: „Isus Cristos, Marele Executor, se va întâlni sau îi va ajunge cu siguranță pe toți cei vinovați de sânge la Armaghedon și îi va ucide pe toți cei care nu se află în cetățile de refugiu.”

Apoi, paragraful 21 pune capacul pe ceea ce sunt cetățile de refugiu antitipice, spunând: „Cei care vor să scape acum în cetatea de refugiu, trebuie să se grăbească spre ea. Ei trebuie să se îndepărteze de organizația Diavolului și să-și ia locul în organizația Domnului Dumnezeu și să rămână acolo”.

(Dacă, în acest moment, vă amintiți de Evrei 2:3 și 5:9 și spuneți: „Credeam că Isus era dispoziția iubitoare a lui Dumnezeu pentru scăpare și salvare”, ei bine, este evident că nu mă urmăriți. Vă rog să încercați să țineți pasul).

Într-un articol care nu îl indică pe Isus, ci o organizație religioasă ca mijloc de salvare a omenirii, găsim un moment rar și cu siguranță ironic de intuiție profetică la sfârșitul paragrafului 23:

Declarația clară a Domnului este că „religia organizată”, care a defăimat atât de mult acest nume, și cei care au participat la persecutarea poporului Său credincios și au defăimat numele lui Dumnezeu, vor fi distruși fără milă.³¹⁶

Se face o distincție

Paragraful 29 face o distincție clară între două clase de creștini, fiecare așteptând o formă diferită de salvare.

Nu reiese din Scriptură că cetățile de refugiu se referă la cei care devin membri ai trupului lui Cristos. Nu pare să existe niciun motiv pentru care ar trebui să fie așa. Există o mare distincție între aceștia și cei care devin din clasa cunoscută sub numele de „milioanele care nu vor muri”, adică acei oameni de bunăvoință care ascultă acum de Domnul Dumnezeu, dar care nu sunt acceptați ca parte a jertfei lui Isus Cristos.³¹⁷

Afirmația este că există o „mare distincție” între „trupul lui Cristos” și „oamenii de bunăvoință… care nu sunt acceptați ca parte a jertfei lui Cristos Isus. „Mai mult, afirmația este că această „distincție largă” este scripturală. Cu toate acestea, cititorul atent va observa că nu sunt furnizate versete care să susțină această afirmație.

În ultimul paragraf al studiului, se argumentează – din nou, fără niciun fel de suport scriptural – că există o corespondență sau o relație tipică-antitipică la mijloc. Partea tipică a fost ordinea lucrurilor în care, mai întâi a fost pus în aplicare legământul de la Muntele Horeb, apoi, ani mai târziu, când israeliții s-au stabilit în țara Canaan, au fost înființate cetățile de refugiu. Partea antitipică a fost completarea tuturor membrilor care alcătuiesc noul legământ, care a început atunci când Isus a venit în templul său în 1918. Această metodă de salvare a luat sfârșit, iar apoi au fost puse în funcțiune cetățile de refugiu antitipice. Acestea din urmă reprezintă prevederea pentru ca oamenii neoprotestanți de bunăvoință – clasa Ionadab – să fie salvați de răzbunător, Cristos. Motivul pentru care ei sunt numiți Ionadab este că Ionadab inițial era un ne-israelit, (corespunzător creștinilor neoprotestanți), dar a fost invitat în carul (Organizația lui Iehova) condus de Iehu, un israelit (un creștin uns, alias israelit spiritual) pentru a lucra cu el.

Bineînțeles, ideea unui creștin neoprotestant este o contradicție ridicolă în termeni. Creștin provine din grecescul Cristos, care înseamnă „cel uns”. Prin urmare, a spune în limba greacă „creștin neoprotestant”, înseamnă a spune „un uns neoprotestant”.

Aparent, majoritatea Martorilor lui Iehova loiali lui Rutherford în anii 1930 erau atât de condiționați să accepte tipurile și antitipurile încât nu au putut vedea acest lucru ca pe un raționament de doi bani. Acum este foarte clar de ce Indexul Publicațiilor 1930-1985 nu face nicio referire la această mică bijuterie de nebunie antitipică.

Asta e tot ce există? Oh, nu. Rutherford abia își ia un al doilea suflu. Mai avem de analizat următorul articol din această serie de două părți a Turnului de veghe.

„Bunătatea Lui”, partea 2

Al doilea articol din această serie a fost publicat în numărul din 15 august 1934 al revistei Turnul de veghe. El extinde antitipul orașelor-refugiu în doctrina actuală a JW despre două speranțe distincte de salvare, una cerească și una pământească.

Isus Cristos este calea oferită de Dumnezeu pentru viață, dar nu toți oamenii care primesc viața vor deveni creaturi spirituale. Există și Alte oi care nu sunt din Turma mică.³¹⁸

În timp ce prima clasă, cu o speranță cerească, este salvată prin sângele lui Isus, a doua clasă este salvată prin aderarea la o organizație sau la o anumită denominație a religiei organizate: Martorii lui Iehova.

Antitipul cetăților de refugiu este Organizația lui Iehova, iar el a luat măsuri pentru protecția celor care se plasează pe deplin de partea organizației sale…”³¹⁹

Paralelele tipic-antitipice continuă să abunde în acest al doilea articol. De exemplu:

În orașele de refugiu, leviții aveau datoria de a oferi informații, ajutor și mângâiere celor care căutau refugiu. În mod similar, este datoria leviților antitipici [creștinii unși] să ofere informații, ajutor și mângâiere celor care caută acum organizarea Domnului.³²⁰

Apoi, trasând încă o paralelă tipică-antitipică, Ezechiel 9:6 și Țefania 2:3 sunt invocate, punând în paralel „semnul din frunte” cu unsul „dându-le [ionadabilor] informații inteligente…”. Paralele similare sunt făcute în paragraful 8 între Deuteronomul 19:3; Iosua 20:3, 9 și Isaia 62:10; pentru a arăta că „clasa preoțească, adică rămășița unsă care se află acum pe pământ, trebuie să slujească poporului… ionadabilor”.

În mod uimitor, paralele tipice-antitipice sunt trase chiar din cele zece plăgi.

În împlinirea antitipică a ceea ce s-a întâmplat în Egipt, au fost deja date o înștiințare și un avertisment conducătorilor lumii. Nouă dintre plăgi au fost împlinite antitipic, iar acum, înainte de căderea răzbunării lui Dumnezeu asupra primilor născuți și asupra întregii lumi, prefigurată de cea de-a zecea plagă, poporul trebuie să primească instrucțiuni și avertismente. Aceasta este lucrarea actuală a martorilor lui Iehova.³²¹

Paragraful 11 ilustrează problema majoră care apare atunci când oamenii își asumă responsabilitatea de a crea o paralelă profetică acolo unde nu a fost intenționată. Devine imposibil să faci ca toate piesele să se potrivească.

Dacă decizia era că uciderea a fost fără răutate și a fost comisă accidental sau involuntar, atunci ucigașul ar trebui să găsească protecție în cetatea de refugiu și trebuie să rămână acolo până la moartea marelui preot.³²²

Acest lucru pur și simplu nu se potrivește antitipic. Răufăcătorul spânzurat lângă Isus nu a ucis accidental și nici fără să vrea, dar totuși a fost iertat. Această aplicație a lui Rutherford permite doar intrarea păcătoșilor neintenționați, dar avem exemplul regelui David, al cărui adulter și conspirație ulterioară de crimă au fost orice, dar nu neintenționate, și totuși și el a fost iertat. Isus nu face nicio distincție între grade sau tipuri de păcat. Ceea ce contează pentru El este o inimă zdrobită și o pocăință sinceră. Aplicările antitipice ale lui Rutherford devin acum și mai bizare:

La moartea marelui preot, ucigașul se putea întoarce în siguranță la reședința sa. Acest lucru pare să ne învețe în mod clar că clasa lui Ionadab [alias Alte oi], după ce a căutat și a găsit refugiu în organizația lui Dumnezeu, trebuie să rămână în carul sau organizația Domnului împreună cu Marele Iehu și trebuie să fie atașată cu solidaritate și armonie sufletească de Domnul și de organizația Sa și trebuie să-și dovedească starea corespunzătoare a inimii prin cooperarea cu Martorii lui Iehova până când serviciul clasei de mari preoți aflată încă de pe pământ va fi încheiat.³²³

Acest punct este suficient de important pentru ca Rutherford să îl repete la paragraful 17:

Astfel de [Ionadabi/Alte oi] nu vin cu prevederile noului legământ și viața nu le poate fi acordată până când ultimul membru al clasei preoțești nu-și va fi terminat cursul pământesc. „Moartea marelui preot” înseamnă schimbarea ultimilor membri ai preoției regale din corpul uman în corpul spiritual, care urmează Armaghedonului.³²⁴

În Biblie, Isus este numit Marele nostru Preot.³²⁵ Nicăieri nu găsim creștini unși menționați ca fiind o clasă de mare preot, mai ales cât timp sunt pe pământ. Când marele nostru preot a murit, a deschis calea pentru salvarea noastră. Cu toate acestea, Rutherford are o idee diferită în ceea ce privește salvarea clasei Alte oi sau Ionadab. El creează aici o clasă de super-clerici. Acesta nu este clerul tipic a la biserica catolică. Nu! Acest cler este însărcinat cu salvarea voastră. Numai când ei – nu Isus – vor fi murit cu toții, celelalte oi vor putea fi salvate, cu condiția, bineînțeles, ca „alte oi” să fi rămas în cetatea antitipică de refugiu, religia organizată a Martorilor lui Iehova.

Aici întâlnim o altă problemă cu antitipurile profetice inventate: Nevoia de a răstălmăci Scripturile pentru a le face să funcționeze. Biblia indică faptul că cei unși sunt duși în cer înainte de Armaghedon. Nu există nimic în Scriptură care să indice că unii vor supraviețui Armaghedonului ca oameni.

Fiindcă iată ce vă spunem prin cuvântul lui Iehova: noi, cei vii, care vom rămâne până la prezența Domnului nu o vom lua nicidecum înaintea celor care au adormit în moarte, pentru că însuși Domnul va coborî din cer cu un strigăt poruncitor, cu glas de arhanghel și cu trompeta lui Dumnezeu, iar cei morți în unitate cu Cristos se vor scula primii. Apoi, noi, cei vii, care vom rămâne vom fi luați împreună cu ei în nori ca să-l întâmpinăm pe Domnul în văzduh și, astfel, vom fi întotdeauna cu Domnul. (1 Tesaloniceni 4:15-17)

Iată! Vă spun un secret sacru: Nu toți vom adormi în moarte, dar toți vom fi schimbați, într-o clipă, într-o clipeală de ochi, în timpul ultimei trompete. Căci trompeta va suna, morții vor fi înviați în neputrezire, iar noi vom fi schimbați. (1 Corinteni 15:51, 52)

Astfel, dacă toți cei unși mor sau sunt transformați înainte de Armaghedon, Alte oi ale lui Rutherford – Ionadabii – nu trebuie să rămână în interiorul Organizației, cetatea antitipică de refugiu. Ele pot pleca înainte de Armaghedon, pentru că au fost salvate prin moartea marelui preot – unșii.

Adevărata agendă a lui Rutherford este dezvăluită

Adevărata agendă a lui Rutherford a fost de a crea o distincție între cler și laici și de a speria clasa laică pentru a o supune loial. Cu ce diferă acest lucru de modelul catolic de religie organizată, cu crearea unor doctrine de control, cum ar fi focurile iadului și necesitatea de a plăti pentru a scăpa de purgatoriu?

Dacă, după ce a primit aceste lucruri bune din mâna Domnului, se găsește vreun om care își exercită prea multă libertate personală, adică nu respectă limitele dispoziției milostive a lui Iehova făcute pentru el în acest moment; nu ia în considerare faptul că nu are încă dreptul la viață [așa cum are clasa preoțească]… pierde protecția pe care Iehova i-a oferit-o. El trebuie să continue să aprecieze certitudinea și apropierea Armaghedonului și, de asemenea, faptul că în curând clasa preoțească va trece de pe pământ…326

Cristos, marele Răzbunător și Executor [antitipic], nu va cruța pe niciunul dintre membrii clasei Ionadab care va ieși din aranjamentul de siguranță făcut de Iehova pentru ei în legătură cu organizația sa.³²⁷

În mod surprinzător, tolba de perechi tip/antitip a lui Rutherford nu este încă goală. Continuând în paragraful 18, el se bazează în continuare pe relatarea lui Solomon și a lui Șimei. Solomon i-a cerut lui Șimei să rămână în cetatea de refugiu pentru păcatele sale împotriva tatălui lui Solomon, David, sau să sufere moartea. Șimei nu a ascultat și a fost ucis la ordinul lui Solomon. Antitipul este Isus, ca fiind cel mai mare Solomon, iar toți cei din clasa lui Ionadab care „se aventurează acum în afara propriului lor refugiu” și „aleargă înaintea lui Iehova” sunt antitipicul Șimei.

Când a apărut Orașul de refugiu antitipic?

Orașele de refugiu tipice au apărut abia când israeliții s-au stabilit în țara promisă. Țara promisă antitipică este paradisul care va veni, dar acest lucru nu se potrivește deloc scopului lui Rutherford. Prin urmare, alte linii temporale trebuie să se schimbe.

Prin urmare, este după 1914, moment în care Dumnezeu l-a întronat pe marele Rege și l-a trimis să domnească. Atunci se coboară din cer cetatea sfântă, noul Ierusalim, care este organizația lui Iehova Dumnezeu. Acea cetate sfântă este locul de ședere al lui Iehova. (Ps 132:13) Este momentul în care „cortul lui Dumnezeu este cu oamenii și El va locui cu ei, iar ei vor fi poporul Său, iar Dumnezeu însuși va fi cu ei și va fi Dumnezeul lor”. (Revelația 21:2, 3)…Imaginea profetică a cetății de refugiu nu putea avea aplicații înainte de începutul domniei lui Cristos în 1914.328

Așadar, cortul lui Dumnezeu descris în Revelația 21:2, 3 a fost cu noi în ultima sută de ani. S-ar părea că toată chestia cu „jalea, strigătul, durerea și moartea nu vor mai fi” a fost pusă în așteptare de ceva vreme.

„Alte oi” sunt identificate

În cazul în care persistă vreun dubiu cu privire la identitatea membrilor Alte oi, acesta este eliminat la paragraful 28:

Acei oameni de bunăvoință, adică cei din clasa lui Ionadab, sunt oile „celeilalte turme” pe care Isus le-a menționat când a spus: „Mai am și alte oi, care nu sunt din turma aceasta; și pe ele trebuie să le aduc, și ele vor auzi glasul Meu; și va fi o singură turmă și un singur păstor”. (Ioan 10:16)³²⁹

Rutherford ne spune că ușile au fost închise pentru speranța cerească. Singura speranță rămasă este cea a vieții pe pământ ca parte a clasei Alte oi sau Ionadab.

Cetatea de refugiu nu era pentru cei unși de Dumnezeu, ci o astfel de cetate și o astfel de prevedere iubitoare făcută pentru cei care ar trebui să vină la Domnul după ce clasa templului va fi selectată și unsă.³³⁰

În Israelul antic, dacă un preot sau un levit devenea un ucigaș de oameni, trebuia să profite și el de prevederile unei cetăți de refugiu. Astfel, ei nu erau scutiți de această prevedere, dar acest lucru nu se potrivește cu aplicarea lui Rutherford, așa că este ignorat. Cetățile de refugiu antitipice nu sunt pentru clasa preoțească a Martorilor lui Iehova.

În cele din urmă, apare o distincție între clerici și laici

Până în ziua de azi, Martorilor li se spune că în Organizația Martorilor lui Iehova nu există o distincție între cler și laici. Cu toate acestea, această afirmație nu este urmată în practică. Cuvintele lui Rutherford confirmă faptul că acest lucru nu a fost adevărat de când au luat numele de Martorii lui Iehova.

Trebuie remarcat faptul că clasa preoțească este obligată să conducă sau să citească legea de învățătură pentru popor. De aceea, acolo unde există o congregație de martori ai lui Iehova… conducătorul unui studiu ar trebui să fie ales dintre cei unși și, de asemenea, cei din comitetul de slujire ar trebui să fie luați dintre cei unși… Ionadab era acolo ca unul care trebuia să învețe, și nu ca unul care trebuia să predea… Organizația oficială a lui Iehova pe pământ este formată din rămășița unită a Sa, iar Ionadabii [alte oi] care umblă cu cei unși trebuie să fie învățați, dar nu să fie conducători. Acesta părând a fi aranjamentul lui Dumnezeu, toți ar trebui să se supună cu plăcere acestui aranjament.³³¹

Se pare că toată această gogomănie antitipică ridicolă a fost scrisă cu un singur scop: să înalțe o clasă clericală peste o clasă laică mai numeroasă. Este o poveste veche. Desigur, lucrurile nu au mers așa cum a anticipat Rutherford. Sfârșitul nu era iminent. Clasa sa de clerici era finită, după ce fusese limitată prin propria sa declarație că numărul lor era acum atins. Pe măsură ce numărul Martorilor creștea și numărul celor care mărturiseau că sunt unși se micșora, a devenit necesar să fie incluși și „Ionadabii” în rândul clerului, așa că a fost creată o ierarhie ecleziastică ce includea supraveghetori de zonă (anterior, toți supraveghetorii erau numiți „slujitori”), supraveghetori de filială, supraveghetori de district (poziție acum desfințată), supraveghetori de circumscripție și bătrâni de congregației locali.

În cazul în care cineva susține că aceștia nu constituie un cler, trebuie remarcat faptul că, exceptând bătrânii locali din congregații, toți sunt susținuți financiar și, mai important, toți au o mare putere. Bătrânii locali pot pedepsi orice vestitor prin excludere, ceea ce înseamnă că individul este izolat din punct de vedere social și adesea economic de familie și prieteni. Excluderea este o ostracizare totală. Un număr semnificativ de Martori și foști Martori care au suferit această pedeapsă și-au luat viața.

Cum evită Martorii lui Iehova să accepte vina atunci când politica lor nescripturală duce la consecințe atât de tragice? Ei îl învinuiesc pe cel exclus pentru că este instabil, dar nu își asumă nicio responsabilitate pentru astfel de decese. Îi auzim pe unii spunând că „demonii i-au prins” și că de aceea s-au sinucis. O astfel de respingere a responsabilității personale nu va avea nicio greutate în Ziua Judecății.

Rescrierea istoriei

Organizația nu poate renunța la această învățătură. Ea este atât de fundamentală pentru teologia JW, încât abandonarea ei ar rupe Organizația în bucăți. Așadar, o tratează ca pe un dat. Așa cum cineva ar putea spune că „cerul este albastru” fără să simtă nevoia de a dovedi acest lucru, tot așa Martorii învață că Alte oi sunt o clasă de creștini care nu sunt unși cu spiritul lui Dumnezeu; care nu au o chemare cerească; care nu trebuie să participe la împărtășirea din embleme; care nu îl au pe Isus ca mediator; care nu sunt copii ai lui Dumnezeu; care nu sunt copii ai lui Dumnezeu; care nu ating o stare aprobată înaintea lui Dumnezeu decât la sfârșitul celor o mie de ani. Ei învață toate acestea fără să simtă vreodată nevoia să explice doctrina sau să o susțină cu ajutorul Scripturii.

Adevărata sursă a doctrinei este prea jenantă pentru a fi dezvăluită, așa că ei nu fac nicio referire la ea în publicațiile lor. Seria de articole de referință care a dat naștere la întreaga doctrină a fost aproape eliminată din memoria colectivă a Martorilor lui Iehova. Biblioteca Turnului de veghe se întoarce doar la publicațiile tipărite începând cu 1950. Cu ani în urmă a fost emisă o dispoziție către toate corpurile de bătrâni de a elimina toate publicațiile vechi din biblioteca Sălii Regatului – echivalentul JW pentru arderea de cărți. În cazul meu, bătrânii m-au suspectat de apostazie când au aflat că descărcasem volume vechi ale Turnului de veghe. Societatea Watch Tower pare să fie îngrozită de trecutul său și face tot ce poate pentru a-și rescrie istoria.

A-ți ascunde istoria de orice examinare, în timp ce nu-ți corectezi învățăturile false, pare să se potrivească perfect cu condamnarea din Revelația 22:15.

Afară sunt câinii, cei care practică spiritismul, fornicatorii, ucigașii, idolatrii și toți cei ce-și găsesc plăcere în minciună și o practică.

Un cuvânt de final

Îmi dau seama că unii ar putea fi puțin deranjați de tonul meu sardonic exprimat de-a lungul acestei cărți și în special în acest capitol. În general, o lucrare analitică precum aceasta se străduiește să aibă o examinare detașată din punct de vedere emoțional a subiectului. Cu toate acestea, eu nu sunt un observator detașat. Personal, am fost o victimă a acestei înșelăciuni de-a lungul vieții. Acum, în timp ce citesc sursa doctrinei care m-a privat, pentru cea mai mare parte a vieții mele, de o relație adecvată cu Domnul meu Isus și cu Tatăl meu, Iehova, sunt copleșit de idioțenia pură a lucrurilor. Faptul că Freddy Franz și Nathan Knorr, care au trăit în acea epocă, au colaborat la perpetuarea acestei învățături ridicole mi se pare de neimaginat dacă erau cu adevărat oameni ai lui Dumnezeu, slujitori umili ai Domnului nostru Isus, conduși de spiritul sfânt!

Pentru cei care nu se simt confortabil cu tonul meu, apărarea mea este că „sarcasmul este un răspuns sănătos în fața unei prostii copleșitoare”. În acest sens, nu am decât să-l imit pe apostolul Pavel. El a folosit adesea sarcasmul atunci când a avut de-a face cu prostia mioapă a oamenilor. De exemplu, către corinteni, el a scris:

Oare sunteți deja sătui? Sunteți deja bogați? Ați început să domniți ca regi fără noi? (1 Corinteni 4:8)

Dar cineva ar putea întreba: „Cum vor învia morții? Ce fel de trupuri vor avea?” Ce întrebare prostească! Când pui o sămânță în pământ, ea nu se transformă într-o plantă decât dacă moare mai întâi. (1 Corinteni 15:35, 36 NLT)

Tu îi suporți cu plăcere pe proști, de vreme ce ești atât de înțelept! De fapt, chiar îi suporți pe toți cei care te înrobesc, te exploatează, profită de tine, își dau aere sau te plesnesc în față. Spre rușinea mea, recunosc că am fost prea slabi pentru asta! (2 Corinteni 11:19-21 NIV)

Cred că doctrina „alte oi” a lui Rutherford se califică drept copleșitor de stupidă, nu-i așa? Cu toate acestea, încercarea Corpului de guvernare de a o acoperi și de a o ține departe de Martorii lui Iehova este ticăloasă. Spun acest lucru pentru că minciuna este ticăloasă și, după cum recunoaște Gerrit Lösch, ascunderea faptelor de cineva care merită să cunoască adevărul este o minciună.³³²

Studiu de caz ARC 29 (ziua 155) Transcriere 14 august 2015 (https://beroeans.net/arc-jackson-transcript/)

w13 15/7 p. 25 (chenar)

The Messenger, marți, 19 iulie 1927.

w30 9/1 p. 263

w07 1/1 p. 28 par. 11

w86 1/10 p. 13-14 par. 18

w07 1/1 p. 28 par. 12-13 „Trăim în perioada ‘primei învieri’!”

w35 227-236, 243-252, 331-334

Trupul lui Hristos sunt toți cei aleși, copiii lui Dumnezeu. Acești indivizi sunt ca grâul care crește printre buruienile din toate religiile care alcătuiesc creștinătatea.

w34 1/8 p. 228 par. 3

2 Împărați 10:15-17

w34 1/8 p. 228 par. 4, 5

A se vedea „Rutherford vorbește direct cu Dumnezeu” de la pagina 231.

w17 11 p. 12 chenar „Învățăminte sau prefigurări”

w34 1/8 p. 228 par. 7

Ibidem

În cele din urmă, Rutherford a recunoscut în fața lui A.H. Macmillan despre fiascoul din 1925 că „s-a făcut de râs.” – cartea Apocalypse Delayed: The Story of Jehovah’s Witnesses, ed. 2 de James M. Penton, p. 57

w34 8/1 p. 228 par. 8

„Pentru a plasa valoarea acestui automobil în perspectivă, un Ford nou în 1931 costa aproximativ 600 de dolari. Un Cadillac cu 16 cilindri costa între 5.400 și 9.200 de dolari, în funcție de stil… ambele mașini au fost folosite exclusiv de judecătorul Rutherford.” (Leonard & Marjorie Chretien, în „Witnesses of Jehovah” (Eugene, Or.: Harvest House, 1988), pp. 45, 46). Istoricii auto povestesc mai multe despre V-16: „În mod firesc, cei foarte bogați – și, de multe ori, la fel de des, cei celebri – au fost cei care au alcătuit clientela limitată a V-16. Printre proprietarii mașinilor din prima generație s-a numărat Al Jolson… Robert Montgomery… Marlene Dietrich…” (Special Interest Autos, aprilie 1986, p. 21).

Ibidem, p. 229 alin. 11

Ibidem, par. 12

Ibidem, par. 15, 16

Ibidem, par. 23

Ibidem, par. 29

w34 15/8 p. 243 par. 1

Ibidem, par. 3

Ibidem, par. 5

Ibidem, par. 9

Ibidem, par. 11a

Ibidem, par. 11b

Ibidem, par. 17

Evrei 2:17

Ibidem, par. 15

Ibidem, par. 18

Ibidem, p. 248 alin. 19

Ibidem, p. 249 alin. 28

Ibidem, par. 29

Ibidem, p. 250 alin. 32

A se vedea „Se face cu adevărat vinovat Corpul de guvernare de minciună?” de la pagina 121.

11

Este Corpul de guvernare un profet fals?

Dar profetul care îndrăznește să spună în numele meu un cuvânt pe care nu i-am poruncit să-l spună sau vorbește în numele altor dumnezei, profetul acela trebuie să moară. Și dacă vei zice în inima ta: „Cum vom recunoaște cuvântul pe care nu l-a spus Iehova?“ Când profetul vorbește în numele lui Iehova și cuvântul nu se adeverește sau nu se împlinește, atunci cuvântul acesta nu l-a spus Iehova. Profetul l-a spus din înfumurare. Să nu te temi de el. (Deuteronomul 18:20-22)

Martorii lui Iehova sunt deseori acuzați că sunt falși profeți, deoarece sunt bine cunoscuți în creștinătate ca un grup cu multiple avertismente profetice eșuate despre sfârșitul lumii. Cu toate acestea, Martorii lui Iehova obișnuiți vor nega validitatea unor astfel de acuzații, afirmând că Corpul de guvernare nu a pretins niciodată că ar fi profet. Acest fragment din cartea Argumente din Scripturi este tipic pentru această poziție.

Martorii lui Iehova nu se pretind a fi profeţi inspiraţi. Ei au făcut greşeli. Uneori, asemenea apostolilor lui Isus Cristos, au nutrit speranţe greşite. Luca 19:11; Fapte 1:6.333

Dacă umblă ca o rață, măcăie ca o rață și înoată ca o rață, nu va păcăli pe nimeni dacă pretinde că este de fapt un struț. Într-un discurs devenit celebru, președintele Richard Nixon a afirmat: „Nu sunt un escroc”, dar lumea a aflat curând contrariul. Este valabilă afirmația Organizației că nu a acționat niciodată ca un profet fals sau este o minciună?

Profeții falși: definiția dată de Watch Tower

Cartea Argumente din Scripturi oferă următoarea definiție despre ce este un profet fals:

Definiție: Persoane şi organizaţii care proclamă mesaje atribuite unei surse supraomeneşti, dar care nu provin de la adevăratul Dumnezeu şi nu sunt în armonie cu voinţa sa revelată.³³⁴

De asemenea, cartea citează din Biblie pentru a oferi o definiție biblică:

Deut. 18:18-20: „Le voi ridica din mijlocul fraților lor un profet ca tine [ca Moise], voi pune cuvintele mele în gura lui și el le va spune tot ce-i voi porunci. Și dacă cineva nu va asculta de cuvintele mele, pe care le va spune el în numele meu, eu însumi îi voi cere socoteală. Dar profetul care îndrăznește să spună în numele meu un cuvânt pe care nu i-am poruncit să-l spună sau vorbește în numele altor dumnezei, profetul acela trebuie să moară.” (Comparați Ieremia 14:14; 28:11, 15.)³³⁵

Ce omite cartea Argumente

După ce citește cele de mai sus, Martorul lui Iehova obișnuit va concluziona că Organizația nu se încadrează în tiparul unui fals profet. În calitate de Martor al lui Iehova, și eu am crezut că Corpul de guvernare a făcut greșeli, dar că nu a pretins niciodată că ar fi un profet.

Încrederea mea în integritatea lor m-a făcut să am încredere în ceea ce era scris în publicații și să nu cercetez prea adânc contextul versetelor pe care le citeau din Scriptură. Dacă aș fi făcut-o, poate că aș fi observat că nu au reușit să ofere definiția completă a unui profet fals, așa cum este dezvăluită în Deuteronomul. Faptul că sunt conștienți de această dovadă este clar din faptul că citează o parte din ea, dar numai partea care nu îi condamnă direct. Ei au citat Deuteronomul 18:18-20, dar au omis să includă următoarele două versete, care sună astfel:

Și dacă vei zice în inima ta: „Cum vom recunoaște cuvântul pe care nu l-a spus Iehova?“ Când profetul vorbește în numele lui Iehova și cuvântul nu se adeverește sau nu se împlinește, atunci cuvântul acesta nu l-a spus Iehova. Profetul l-a spus din înfumurare. Să nu te temi de el. (Deuteronomul 18:21, 22)

Omiterea acestor două versete din cartea Argumente este foarte grăitoare, deoarece, pe baza Deuteronomul 18:21, 22, există două aspecte pentru a determina dacă un profet vorbește în mod fals sau adevărat.

El pretinde că vorbește în numele lui Iehova.

Cuvântul pe care îl rostește nu se adeverește.

După cum am citit mai devreme, Martorii lui Iehova spun că nu sunt profeți inspirați, așa că ei susțin că acest pasaj din Deuteronomul nu li se poate aplica. Este aceasta o afirmație valabilă?

Ce înseamnă să fii un „profet inspirat”? Watch Tower afirmă:

Această expresie „inspirată de Dumnezeu” a tradus expresia grecească the-oʹpneu-stos, care înseamnă „insuflat de Dumnezeu”. „Suflând” asupra oamenilor credincioși, Dumnezeu a făcut ca spiritul său, sau forța sa activă, să devină operativă asupra lor și a dirijat ceea ce dorea să fie consemnat, deoarece, așa cum este scris, „profeția nu a fost adusă în niciun moment prin voința omului, ci oamenii au vorbit de la Dumnezeu, fiind purtați de spiritul sfânt”.³³⁶

Pavel, scriind în limba greacă, a folosit un cuvânt care înseamnă literalmente „insuflat de Dumnezeu”. Cuvântul „spirit” în limba greacă este pneuma, care înseamnă „vânt” sau „suflare”, adică aer în mișcare. Aerul este invizibil, dar, ca vânt sau respirație, poate fi simțit și poate afecta lucrurile materiale. La fel se întâmplă și cu spiritul lui Dumnezeu. Acesta nu poate fi văzut, dar efectele sale pot fi simțite și ne poate influența.³³⁷

Vorbind în numele lui Dumnezeu

Pretinde Corpul de guvernare că vorbește în numele lui Iehova? Da, așa este. Conform publicațiilor, Corpul de guvernare este Sclavul fidel și prevăzător și a fost format ca atare în 1919, avându-l ca membru principal pe președintele de atunci, J. F. Rutherford. Rutherford pretindea că vorbește în numele lui Dumnezeu, așa cum am văzut în capitolul anterior.

Într-un articol al Turnului de veghe din 1930, referindu-se la el însuși ca fiind slujitorul, el a afirmat:

S-ar părea că nu ar fi necesar ca „servitorul” [Rutherford] să aibă un avocat precum spiritul sfânt, deoarece „servitorul” este în comunicare directă cu Iehova…338

Judge Rutherford nu a lăsat nici o îndoială în mintea noastră că îndeplinește prima condiție pentru cineva care pretinde a fi profet, deoarece el afirmă clar că „vorbește în numele lui Iehova”.

Asta reținem despre primul membru al Corpului de guvernare, alias Sclavul fidel și prevăzător. Cum stau lucrurile cu Corpul de guvernare de azi?

Să le permitem să răspundă singuri la această întrebare, așa cum o fac în aceste articole recente ale Turnului de veghe:

Fără îndoială, avem toate motivele să ne încredem în canalul pe care Iehova îl folosește de aproape un secol pentru a ne conduce pe calea adevărului.³³⁹

Acest sclav fidel este mijlocul [canalul, w13 engl.] prin care Isus îi hrăneşte pe adevăraţii săi continuatori în timpul sfârşitului. Este vital să identificăm acest sclav. De ce? Deoarece spiritualitatea noastră şi prietenia noastră cu Dumnezeu depind de acest mijloc [canal, w13 engl.] (Mat. 4:4; Ioan 17:3).³⁴⁰

Corpul de guvernare modern s-a legat, după cum spun ei, de „canalul pe care Iehova îl folosește de aproape un secol”. Aceasta este o referire clară la J. F. Rutherford.

Doar pentru a demonstra mai bine acest lucru, gândiți-vă la acest lucru: Noi doi putem veni cu o interpretare a oricărui subiect biblic, dar niciunul nu pretindem că suntem canalul prin care Dumnezeu vorbește cu slujitorii Săi de pe pământ. În momentul în care pretindem că suntem canalul lui Dumnezeu, spunem că El comunică prin noi cu alții. Altfel spus, dacă Dumnezeu își folosește spiritul pentru ca cineva să acționeze ca un canal de comunicare cu El, atunci ceea ce spune trebuie să vină de la Dumnezeu. Dacă nu vine de la Dumnezeu, atunci ei nu au dreptul să pretindă că sunt canalul Său de comunicare, nu-i așa?

Nu te poți numi canalul lui Dumnezeu decât dacă mijlocești pentru Dumnezeu, nu-i așa?

Petru ne avertizează în legătură cu acest lucru când scrie:

Căci mai întâi de toate știți că nicio profeție din Scriptură nu provine dintr-o interpretare personală. Căci profeția n-a fost niciodată adusă prin voința omului, ci oamenii au vorbit de la Dumnezeu, fiind purtați de spiritul sfânt. Totuși, în mijlocul poporului au fost și profeți falși, așa cum și în mijlocul VOSTRU vor fi învățători falși. (2 Petru 1:20-2:1a)

Dacă Corpul de guvernare ne spune că ceva se va întâmpla și nu se întâmplă, atunci acea profeție a fost rezultatul unei ‘interpretări personale’.

Pedepsirea ereticilor sau a celor care pun la îndoială

Mai există un alt factor de luat în considerare. Atunci când Corpul de guvernare, în calitate de canal al lui Dumnezeu, publică o interpretare profetică, nu va tolera nicio contestare a poziției sale. Aceasta a fost atitudinea Bisericii Catolice în secolele trecute. Cunoaștem cu toții Inchiziția catolică și modul în care aceasta s-a ocupat de eretici, de oricine îi contesta sau chiar punea la îndoială autoritatea sa ca și canal al lui Dumnezeu.

Să ne întoarcem acum la învățătura generației suprapuse pentru a vedea cum se comportă Corpul de guvernare cu oricine nu este de acord cu ea sau pur și simplu o pune la îndoială.

În numărul din 15 aprilie 2010 al revistei Turnul de veghe, Corpul de guvernare introduce ceea ce îi place să numească Lumină nouă cu privire la aplicarea pe care a făcut-o în legătură cu folosirea de către Isus a expresiei „această generație”, așa cum este consemnată în Matei 24:34.

În esență, învățătura este că durata de viață individuală a generației de Martori unși care erau în viață în 1914 se va suprapune cu durata de viață a unei alte generații de Martori unși care vor fi prezenți pentru a vedea Armaghedonul. Aceste două generații separate și distincte se suprapun una peste cealaltă pentru a forma un fel de supergenerație sau ceea ce numesc ei acum generația suprapusă.

Această schimbare a fost foarte deranjantă pentru mulți Martori ai lui Iehova grijulii, din motive evidente: este contrară Scripturii, bunului simț și, de altfel, logicii simple. Cu toate acestea, dacă vreun Martor alege să nu fie de acord cu această învățătură, el sau ea va fi acuzat de apostazie și se va confrunta cu amenințarea de a fi exclus, ceea ce înseamnă că va fi izolat de întregul său sistem de sprijin social. În perioada sa de glorie, Biserica Catolică putea să-i tortureze pe disidenți și chiar să-i execute, uneori prin ardere în timp ce erau legați de un rug. Adesea, acei oficiali ai Bisericii justificau astfel de acte oribile susținând că acționau din dragoste și din dorința de a-i salva pe acei eretici din focurile iadului.

Din fericire, tot ceea ce poate face Organizația modernă a Martorilor lui Iehova este să-i execute social pe disidenți, deoarece nu au sprijinul instanțelor laice, așa cum avea Biserica Catolică în epoca medievală. Cu toate acestea, nu este totuși un lucru banal. De fapt, provoacă atât de multă suferință emoțională încât un număr șocant de persoane s-au sinucis ca urmare a acestui lucru. Am primit multe comentarii de la vizitatorii canalelor mele care povestesc povești tragice de sinucidere ale celor care au fost tratați în mod egocentric de către bătrânii JW care pretindeau că acționează din dragoste.

În timp ce ne gândim la asemănările dintre structura de putere a Bisericii Catolice și cea a Corpului de Guvernare al Martorilor lui Iehova, este important să înțelegem că scopul unui profet fals, așa cum este explicat în Deuteronomul 18:22, este de a insufla teamă în rândul adepților săi. Iehova îi spune poporului Său: „Să nu te temi de el.” De ce? Pentru că un fals profet urmărește să-i controleze pe alții pentru a se îmbogăți și a se împuternici pe sine, convingându-i că este în posesia unor cunoștințe speciale care salvează vieți și că ascultătorii săi trebuie să-l urmeze și să facă ceea ce spune el sau să sufere consecințele nefaste. Falsul profet trebuie, de asemenea, să-și convingă adepții că salvarea lor depinde de ascultarea de el. În timp ce el va pretinde că vorbește în numele lui Dumnezeu, realitatea este că s-a plasat pe sine însuși în locul lui Dumnezeu, în sensul că el cere și obține ascultarea și devotamentul pe care ar trebui să le acordăm doar Celui Atotputernic.

Nimeni să nu vă amăgească în vreun fel, pentru că ea nu va veni până nu va veni mai întâi apostazia și nu se va dezvălui omul nelegiuirii, fiul distrugerii. El se împotrivește și se înalță mai presus de oricine se numește „dumnezeu“ sau de orice obiect de închinare și, astfel, se așază în templul lui Dumnezeu, prezentându-se drept un dumnezeu. Nu vă amintiți că, pe când eram încă la VOI, vă spuneam aceste lucruri? (2 Tesaloniceni 2:3-5)

În concluzie, formula de identificare a unui fals profet este foarte simplă. Oricine o poate aplica: Dacă profetul vorbește în numele lui Dumnezeu ca, să zicem, canalul său de comunicare, iar apoi, dacă profețiile sale se dovedesc a fi false, el este un profet fals. Nu există scuze, nu există soluții de rezolvare. Este un mincinos, iar Dumnezeu ne-a poruncit să nu ne temem de el. Dacă am fi fost încă sub legea lui Moise, ni s-ar fi cerut să-l omorâm! Dar sub sistemul creștin de lucruri, Isus va avea el grijă de falșii profeți.

Profeția eșuată din 1914

Până în ziua de azi, Martorii lui Iehova sunt foarte mândri de ceea ce ei consideră a fi o adevărată împlinire a profeției proclamate cu aproximativ 40 de ani înainte în paginile numerelor revistei Zion’s Watch Tower și Herald of Christ’s Presence:

Timp de aproximativ 40 de ani, Studenții în Biblie au proclamat cu îndrăzneală că anul 1914 va marca sfârșitul timpurilor neamurilor.³⁴¹

Înainte de 1914, timp de 40 de ani, Studenţii în Biblie, cum se numeau pe atunci Martorii lui Iehova, anunţaseră cu îndrăzneală că timpurile păgânilor aveau să ia sfârşit în acel an. Evenimentele dezastruoase din 1914 au dovedit că nu se înşelaseră.³⁴²

Aceste afirmații îl conduc pe cititor la concluzia că o profeție adevărată a fost proclamată cu îndrăzneală cu patru decenii înainte de împlinirea ei din 1914. Am stabilit deja că timpurile națiunilor nu s-au încheiat în acel an.³⁴³ Nu există nicio dovadă scripturală care să le susțină afirmația. De altfel, nu există nici dovezi empirice care să o susțină. Ce dovezi există din punct de vedere istoric care să dovedească fără nicio îndoială când s-au încheiat timpurile națiunilor din Luca 21:24? O spune Biblia? Este chiar important să știm? Dacă da, de ce nu ne oferă Biblia ceva cu care să o calculăm?

Dar să trecem peste asta pentru moment. În schimb, să ne concentrăm asupra a ceea ce a mai fost prezis cu îndrăzneală în timpul acelor patruzeci de ani – preziceri pe care Societatea Watch Tower ar prefera să le uităm.

Probabil că va fi un șoc pentru majoritatea Martorilor lui Iehova să afle că un lucru care nu a fost prezis în timpul acelor patruzeci de ani a fost că 1914 a fost începutul prezenței invizibile a lui Isus Cristos ca Rege mesianic. Turnul de veghe al Sionului și alte publicații ale Watch Tower au proclamat că prezența Sa a început deja în 1874.344 Ceea ce s-a prezis că va începe în 1914 a fost necazul cel mare, despre care Martorii cred că este prima fază a sfârșitului sistemului lucrurilor, culminând cu războiul de la Armaghedon.

Ceea ce urmează este doar o mostră, deoarece există literalmente sute de apariții ale predicțiilor despre 1914 în publicațiile din anii care au precedat această dată.

Din Zion’s Watch Tower, august 1880:

„cei 40 de ani de necaz sau „Ziua mâniei” care se încheie cu timpurile neamurilor în 1914, când Regatul lui Dumnezeu [care va fi în curând instaurat sau înălțat la putere] va fi sfărâmat în bucăți și va fi mistuit toate împărățiile pământești.” (p. 124)

Din Zion’s Watch Tower, septembrie 1883:

„Deoarece găsim cei patruzeci de ani, din 1874 până în 1914, după Cristos, marcați profetic ca fiind timpul pentru schimbarea administrației pământului, nu pare nerezonabil să presupunem că schimbările fizice corespunzătoare ar putea avea loc în aceeași perioadă. Nu că ne așteptăm ca toate schimbările să fie finalizate în cei patruzeci de ani specificați, ci că până atunci vor fi introduse temeinic noile sisteme și aranjamente, care se vor îmbunătăți treptat și vor atinge perfecțiunea absolută în același timp în care omenirea în general va atinge perfecțiunea absolută prin restituire. Astfel, pământul perfect și stăpânul său perfect (omul) vor fi amândoi pregătiți pentru a intra în veacurile neîncetate de perfecțiune în care nu vor intra niciodată păcatul, moartea, durerea sau tristețea.” (p. 534)

Din Zion’s Watch Tower, 15 ianuarie 1892:

„Data încheierii acelei „bătălii” este marcată cu certitudine în Scriptură ca fiind octombrie 1914.” (p. 1355)

Din Zion’s Watch Tower, 1 august 1892:

„Că răsturnarea sistemelor ecleziastice nominale actuale va preceda răsturnarea puterilor civile este astfel indicată – prima continuând doar până în 1908 d.Cr. și cea de-a doua până în 1914 d.Cr.”. (p. 1434)

Din Zion’s Watch Tower, 15 iulie 1894:

„Nu vedem niciun motiv pentru a schimba cifrele – și nici nu am putea să le schimbăm dacă am vrea. Acestea sunt, credem noi, datele lui Dumnezeu, nu ale noastre. Dar țineți minte că sfârșitul anului 1914 nu este data de început, ci data de sfârșit a timpului de tulburare.” (p. 1677)

Poate Organizația să pretindă în mod legitim că nu acționează ca un profet și nu vorbește în numele lui Dumnezeu atunci când afirmă: „Acestea sunt… datele lui Dumnezeu, nu ale noastre”? După patruzeci de ani în care au bătut această tobă profetică, ar fi extrem de lipsit de sinceritate să afirme că nu acționează ca profet în numele lui Dumnezeu. Totuși, asta este ceea ce continuă să afirme publicațiile Watch Tower.

Profeția eșuată din 1925

În timp ce Corpul de guvernare poate încerca să se distanțeze de eșecurile profetice ale lui Russell, ei și-au bătut în cuie culorile la catarg când vine vorba de predicțiile lui J.F. Rutherford. Acest lucru este așa pentru că învățătura oficială din publicațiile Watch Tower este că Isus i-a numit pe liderii proeminenți ai Watch Tower ca sclavii Săi fideli și prevăzători în 1919 pentru a-și hrăni turma.³⁴⁵ Primul dintre acești lideri a fost judecătorul Rutherford, care a devenit președinte în 1917 și a păstrat această funcție până la moartea sa în 1942. A fost autorul multor cărți și articole în acea perioadă, devenind sursa principală a „hranei spirituale” care era distribuită turmei.

La scurt timp după moartea lui C. T. Russell în 1916, Rutherford a început să predice că milioanele de oameni care trăiau atunci nu vor muri niciodată, profețind că începutul sfârșitului va veni până în 1925.

Această perioadă de timp care începe în 1575 înainte de anul 1 d.Cr. se va sfârși în toamna anului 1925, moment în care tipul se termină și marele antitip trebuie să înceapă. La ce ar trebui să ne așteptăm, așadar, să aibă loc? În tip trebuie să aibă loc o restaurare deplină; prin urmare, marele antitip trebuie să marcheze începutul restaurării tuturor lucrurilor. Principalul lucru care va fi restaurat este rasa umană la viață; și din moment ce alte Scripturi fixează definitiv faptul că va exista o înviere a lui Avraam, Isaac, Iacov și a altor credincioși din vechime, și că aceștia vor avea prima favoare, ne putem aștepta ca în 1925 să asistăm la întoarcerea acestor oameni credincioși ai lui Israel din condiția de morți, fiind înviați și pe deplin restaurați la o umanitate perfectă și făcuți reprezentanții vizibili și legali ai noii ordini de lucruri pe pământ.³⁴⁶

CONDUCĂTORII PĂMÂNTEȘTI

Așa cum am afirmat până acum, marele ciclu jubiliar va începe în 1925. În acel moment va fi recunoscută faza pământească a împărăției. Apostolul Pavel, în capitolul al unsprezecelea din Evrei, numește o listă lungă de oameni credincioși care au murit înainte de răstignirea Domnului și înainte de începutul selecției bisericii. Aceștia nu vor putea face niciodată parte din clasa cerească; ei nu au avut speranțe cerești; dar Dumnezeu le are rezervat ceva bun pentru ei. Ei vor fi înviați ca oameni desăvârșiți și vor constitui prinți sau conducători pe pământ, conform promisiunii Sale. (Psalmul 45:16; Isaia 32:1; Matei 8:11) Prin urmare, ne putem aștepta cu încredere că anul 1925 va marca întoarcerea lui Avraam, Isaac, Iacov și a profeților credincioși din vechime, în special a celor numiți de apostol în capitolul 11 din Evrei, la condiția de perfecțiune umană.³⁴⁷

Ediția din 1921 a Harpei lui Dumnezeu făcea această afirmație îndrăzneață pe coperta sa: „Dovada concludentă că milioane de oameni care trăiesc acum nu vor muri niciodată”.³⁴⁸

Faptul că cititorii săi au luat acest lucru ca pe o interpretare profetică de încredere este evident prin creșterea incredibil de rapidă a numărului de participanți la Comemorare în anii care au precedat „data”, așa cum este relatat în cartea Martorii lui Iehova în scopul divin.³⁴⁹

1922 – 32.661 de participanți.

1923 – 42.000 de participanți.

1924 – 62.696 de participanți.

1925 – 90.434 de participanți.

Acesta este un exemplu excelent al puterii profețiilor false de a motiva oamenii. Dacă aceștia ajung să creadă în profeție, teama de consecințele ignorării avertismentului profetic le va asigura respectarea acestuia. Cu siguranță, tocmai din acest motiv Iehova nu a dezvăluit ziua și nici ora la care va reveni Cristos, deoarece nu dorește ca noi să Îl slujim din teamă sau din egoism. El vrea ca noi să ne supunem Lui din credință – credința că El este bun și că Își va ține cuvântul, indiferent de cât timp va dura.³⁵⁰

Ce se întâmplă în mod inevitabil atunci când o profeție nu se împlinește? Răspunsul îl putem căuta în istorie. Ca o consecință a eșecului predicției lui Rutherford privind milioanele de viețuitori, numărul adepților Turnului de veghe a scăzut de la 90.434 în 1925 la doar 17.380 în 1928.351 Predicția eșuată a lui Rutherford a făcut ca aproximativ 75% din toate grupurile de Studenți în Biblie afiliate anterior la Societatea Watch Tower să se despartă!

În acest moment, merită să facem din nou referire la cartea „Argumente din Scripturi”, care ne spune:

Atât profeţii adevăraţi, cât şi cei falşi pot fi recunoscuţi după rodul pe care ei şi continuatorii lor îl produc în viaţa lor.³⁵²

Așadar, un profet fals poate fi ‘recunoscut după rodul… produs în viața lui’. Ce roade a manifestat Rutherford în viața sa?

Putem începe cu faptul că a preluat controlul corporațiilor Watch Tower prin folosirea tacticilor unui jefuitor de corporații.³⁵³ Apoi s-a folosit de această poziție de putere pentru a-și promova predicția că sfârșitul va veni până în 1925. Când acest lucru a eșuat, Rutherford nu și-a cerut niciodată scuze în publicații pentru că și-a indus în eroare adepții. În schimb, a încercat doar să le ajusteze așteptările. În 1929, promovând în continuare predicția sa despre sfârșitul lumii, Rutherford a folosit fonduri donate pentru a achiziționa un conac cu 10 camere în stil spaniol în San Diego, numindu-l „Beth Sarim”, care înseamnă „Casa Prinților”. Justificarea pentru această cheltuială enormă a fost aceea că era destinată să găzduiască oameni precum regele David, Avraam, Isaac și Iacov, la învierea lor iminentă.

Între timp, era un loc excelent pentru Rutherford pentru a ierna și pentru a găzdui unul dintre cele două Cadillac-uri cu 16 cilindri – mașini extrem de scumpe pentru a le deține și a le conduce într-o perioadă în care țara trecea prin cea mai gravă depresiune economică din istoria sa, iar colportorii fideli (numiți acum pionieri) trăiau din profiturile slabe obținute din vânzarea cărților lui Rutherford.

În ceea ce privește „rodul produs” în viețile adepților săi, declinul rapid al numărului de participanți încă afiliați la teologia lui Rutherford spune povestea cunoscută a deziluziei și a pierderii credinței pe care o trăiesc cei care își pun încrederea în oameni și în predicțiile lor. Câți micuți au fost împiedicați de nebunia lui Rutherford?

A-i face pe creștini să-și piardă credința este un păcat foarte grav. Este unul despre care Isus a spus că este atât de grav încât ar fi de preferat ca celui care poticnește să i se lege o piatră masivă de gât și să fie aruncat în marea albastră și adâncă, decât să înfrunte întreaga pedeapsă care i se cuvine.³⁵⁴ Cu toate acestea, avertismentul lui Isus nu este luat în seamă de Martorii care sunt antrenați să scuze cu ușurință un lucru atât de grav ca eșecul prezicerii din 1925, susținând că este doar rezultatul imperfecțiunii umane.

Dar oare asta ne învață Scripturile să facem? Ne spun ele că, dacă un creștin face o greșeală care afectează credința semenilor săi creștini, atunci nu are nevoie să recunoască modul în care i-a rănit pe ceilalți, să își ceară scuze, să ceară iertare și să se împace? Am văzut noi dovezi că liderii Organizației au acționat în acest fel în urma numeroaselor lor eșecuri profetice?

Un profet fals este în esență un mincinos, și știm că mincinoșii inveterați vor încerca să-și acopere urmele inventând noi minciuni pentru a le susține pe cele vechi.

Putem scuza un fiasco profetic atât de mare ca și campania din 1925 „Milioane de oameni care trăiesc acum nu vor muri niciodată” ca fiind doar greșeala unui om imperfect, dar bine intenționat? Amintiți-vă, Corpul de guvernare îl revendică pe Rutherford ca fiind unul dintre ei, parte a sclavului fidel și prevăzător numit de Isus pentru a-și hrăni turma încă din 1919. Prin urmare, prin propriile lor învățături și prin propria afirmație a lui Rutherford de a fi în comunicare directă cu Iehova,³⁵⁵ el era canalul pe care Dumnezeu îl folosea pentru a comunica cu poporul său credincios. Având în vedere acest lucru, nu suntem oare naivi de nescuzat să spunem că el nu era implicat în perpetuarea unei profeții false, ci pur și simplu a făcut o greșeală?

Profeția eșuată din 1975

Răposata mea soție și-a amintit de o discuție care a avut loc între unii frați și surori în urma publicării numărului din 15 octombrie 1966 al revistei Turnul de veghe, care relata despre congresul din acel an și lansarea unei noi cărți.

Iată ce i-a entuziasmat atât de mult:

„Pentru a oferi ajutor astăzi, în această perioadă critică, viitorilor fii ai lui Dumnezeu”, a anunțat președintele Knorr, „a fost publicată o nouă carte în limba engleză, intitulată «Viața veșnică – în libertatea fiilor lui Dumnezeu».” La toate locurile de congres unde a fost lansată, cartea a fost primită cu entuziasm. Mulțimile s-au adunat în jurul standurilor și, în curând, rezervele de carte s-au epuizat. Imediat conținutul ei a fost examinat. Fraților nu le-a luat foarte mult timp să găsească graficul care începe la pagina 31 și care arată că cei 6.000 de ani de existență a omului se încheie în 1975. Discuția despre 1975 a pus în umbră aproape tot programul.³⁵⁶

Aveam doar 17 ani când a fost lansată cartea „Viața veșnică”.³⁵⁷ Îmi amintesc că am studiat-o în cadrul studiului de carte de marți seara în congregație și îmi amintesc foarte bine fervoarea pe care a provocat-o printre frați și surori. Nu există niciun mister cu privire la ceea ce a entuziasmat atât de tare comunitatea Martorilor lui Iehova. Cum altfel ar fi putut reacționa un grup de creștini, deja pregătiți să se aștepte la Armaghedon în orice moment, la citirea următorului fragment din cartea recent lansată:

Calendarul publicat, rezultat în urma acestui studiu independent, dă ca dată a creației omului anul 4026 î.e.n. Conform acestei cronologii biblice demne de încredere, șase mii de ani de la crearea omului se vor încheia în 1975, iar a șaptea perioadă de o mie de ani din istoria omenirii va începe în toamna anului 1975 e.n. Așadar, șase mii de ani de existență a omului pe pământ se vor încheia în curând, da, în această generație… Așadar, în nu mulți ani, în cadrul generației noastre, vom ajunge la ceea ce Iehova Dumnezeu ar putea considera a șaptea zi a existenței omului. Cât de potrivit ar fi ca Iehova Dumnezeu să facă din această a șaptea perioadă viitoare de o mie de ani o perioadă de sabat de odihnă și eliberare, un mare sabat jubiliar pentru proclamarea libertății pe tot pământul pentru toți locuitorii săi! Acest lucru ar fi foarte oportun pentru omenire. Ar fi, de asemenea, cel mai potrivit din partea lui Dumnezeu, deoarece, amintiți-vă, omenirea are încă în față ceea ce ultima carte a Sfintei Biblii vorbește despre domnia lui Isus Cristos peste pământ timp de o mie de ani, domnia milenară a lui Cristos… Nu ar fi o simplă întâmplare sau un accident, ci ar fi conform scopului iubitor al lui Iehova Dumnezeu ca domnia lui Isus Cristos, „Domnul Sabatului”, să fie paralelă cu cel de-al șaptelea mileniu al existenței omului.³⁵⁸

Organizația a continuat să alimenteze febra pe care o crease publicația lor. La fiecare congres de circumscripție și la fiecare congres anual de district, am auzit discuții care făceau referire la 1975. Sunt sigur că stimulentul de a promova anul prin intermediul cuvântărilor de la congrese s-a întâmplat din cauza aprobării implicite date la congresul din 1966 de la Baltimore de către vicepreședintele Fred Franz și reproduse ulterior în Turnul de veghe pentru a fi citite de comunitatea JW din întreaga lume:

ANUL 1975

La adunarea de la Baltimore, fratele Franz a făcut câteva comentarii interesante despre anul 1975. El a început cu dezinvoltură spunând: „Chiar înainte de a urca pe platformă, un tânăr a venit la mine și m-a întrebat: ‘Spune, ce înseamnă acest 1975? Înseamnă asta, asta sau orice altceva?”. În continuare, fratele Franz a spus în parte: „Ați observat graficul [de la paginile 31-35 din cartea Viața veșnică – în libertate a fiilor lui Dumnezeu]. Acesta arată că 6.000 de ani de experiență umană se vor încheia în 1975, peste aproximativ nouă ani. Ce înseamnă acest lucru? Înseamnă că ziua de odihnă a lui Dumnezeu a început în anul 4026 î.e.n. S-ar putea să fi fost așa. Cartea „Viața veșnică” nu spune că nu a fost așa. Cartea prezintă doar cronologia. Puteți să o acceptați sau să o respingeți. Dacă este așa, ce înseamnă asta pentru noi? [Apoi a arătat pe larg fezabilitatea datei de 4026 î.e.n. ca fiind începutul zilei de odihnă a lui Dumnezeu].

Ce zici de anul 1975? Ce va însemna acesta, dragi prieteni?”, a întrebat fratele Franz. ‘Înseamnă că Armaghedonul se va încheia, cu Satan legat, până în 1975? S-ar putea să fie așa! S-ar putea! Toate lucrurile sunt posibile la Dumnezeu. Înseamnă că Babilonul cel Mare va cădea până în 1975? S-ar putea. Înseamnă că atacul lui Gog din Magog va fi făcut asupra Martorilor lui Iehova pentru a-i nimici, apoi Gog însuși va fi pus în afara acțiunii? S-ar putea. Dar noi nu spunem asta. Toate lucrurile sunt posibile la Dumnezeu. Dar noi nu spunem. Și niciunul dintre voi să nu fie specific în a spune ceva ce se va întâmpla de acum până în 1975. Dar ideea cea mai importantă este aceasta, dragi prieteni: Timpul este scurt. Timpul se scurge, fără îndoială.

Când ne apropiam de sfârșitul vremurilor națiunilorîn 1914, nu exista niciun semn că vremurile națiunilor urmau să se încheie. Condițiile de pe pământ nu ne dădeau niciun indiciu despre ceea ce urma să se întâmple, chiar și până în luna iunie a acelui an. Apoi, brusc, a avut loc o crimă. A izbucnit Primul Război Mondial. Cunoașteți restul. Au urmat foametea, cutremurele și molimele, așa cum Isus a prezis că se va întâmpla.

Dar ce avem astăzi, când ne apropiem de 1975? Condițiile nu au fost pașnice. Am avut parte de războaie mondiale, foamete, cutremure, epidemii, ciumă, iar aceste condiții se mențin și acum, când ne apropiem de 1975. Semnifică oare aceste lucruri ceva? Aceste lucruri înseamnă că ne aflăm în „timpul sfârșitului”. Iar sfârșitul trebuie să vină cândva. Isus a spus: „Când încep să se întâmple aceste lucruri, ridicați-vă în picioare și ridicați-vă capetele, pentru că eliberarea voastră se apropie.” (Luca 21:28) Așadar, știm că, pe măsură ce ajungem în 1975, eliberarea noastră este cu atât mai aproape.³⁵⁹

Supraveghetorii de circumscripție și de district au alimentat deopotrivă focul speculațiilor. Îmi amintesc că mă aflam la un congres de district din Florida în 1972 și l-am auzit pe supraveghetorul de district Charles Sinutko vorbind despre acest subiect. Am fost foarte impresionat de capacitatea sa de a vorbi. Iată un fragment dintr-un discurs pe care l-a ținut în 1967 la congresul de district din Sheboygan, Wisconsin:

Ca Martori ai lui Iehova, ca alergători, chiar dacă unii dintre noi au devenit puțin obosiți, se pare că Iehova ne-a oferit carne la timpul potrivit, pentru că a ținut în fața noastră un nou țel: un nou an; ceva spre care să tindem, și se pare că ne-a dat tuturor mult mai multă energie și putere în această ultimă explozie de viteză spre linia de sosire, și acesta este anul 1975. Așa cum a spus un frate: „Rămâi în viață până la 75 de ani”.³⁶⁰

Îmi amintesc de programele congreselor în care vorbitorul număra lunile până la linia de sosire.³⁶¹ Acești lideri proeminenți ai Watch Tower au simțit cu siguranță sprijinul Organizației atunci când au vorbit atât de ferm în sprijinul acestei învățături. Într-adevăr, Fred Franz a continuat să promoveze teoria lui preferată, conform căreia 6.000 de ani de existență a omului se vor încheia în 1975, cu ramificații uriașe pentru lume, chiar până la sfârșitul amar al anului 1975.362 El este documentat ca promovând încă acest an de la tribuna unei adunări din Los Angeles, încă din 10 februarie 1975:

Și apoi, dacă ne întoarcem la pagina 35, începem să vedem anul nouăsprezece sute șaptezeci și cinci, unde ne aflăm de fapt. Și, ce spune cu privire la anul 1975? Spune, sfârșitul, acum observați acest lucru, sfârșitul zilei de șase mii de ani de existență a omului la începutul toamnei. Și apoi ne poartă dincolo de asta, dincolo de acest an, următoarea dată este 2975. Deci, vedeți, nu mai avem mult până în acest an 1975. Se va sfârși la apusul soarelui din 5 septembrie, și asta imediat după 5 septembrie, motiv pentru care trebuie să înceapă împărăția milenară a Domnului Isus Cristos pentru a împlini ultima mie de ani din cele șapte mari zile creatoare ale lui Dumnezeu, și se așteaptă ca necazul cel mare să aibă loc și distrugerea Babilonului cel Mare și anihilarea tuturor sistemelor politice din această lume, iar apoi legarea lui Satan și a demonilor săi și punerea lor în abis să aibă loc înainte de sfârșitul acestui an, anul acesta, anul o mie nouă sute șaptezeci și cinci, și imediat după aceea să înceapă domnia de o mie de ani a Domnului Isus Cristos. Asta este tot ce se spune despre anul 1975. (Aplauze din partea publicului.)³⁶³

El a menținut această temă vie în acel an, în timp ce a ținut un discurs de absolvire în fața clasei de misionari de la Galaad, după cum a relatat Turnul de veghe din mai 1975:

Un alt vorbitor, F. W. Franz, vicepreședintele Societății, a impresionat cu tărie audiența cu privire la urgența lucrării de predicare creștină. El a subliniat că, potrivit cronologiei biblice de încredere, 6.000 de ani de istorie a omenirii se vor încheia în septembrie anul acesta, conform calendarului lunar. Acest lucru coincide cu o perioadă în care „specia umană [este] pe cale să moară de foame”, precum și cu confruntarea sa cu otrăvirea prin poluare și distrugerea prin arme nucleare. Franz a adăugat: „Nu există niciun temei pentru a crede că omenirea, confruntată cu ceea ce se confruntă acum, poate exista pentru a șaptea perioadă de o mie de ani” în cadrul sistemului actual de lucruri.

Înseamnă aceasta că știm exact când Dumnezeu va distruge acest sistem vechi și va instaura unul nou? Franz a arătat că nu știm, pentru că nu știm cât de scurt a fost intervalul de timp dintre crearea lui Adam și crearea Evei, moment în care a început ziua de odihnă a lui Dumnezeu de șapte mii de ani. (Evrei 4:3, 4) Dar, a subliniat el, „nu ar trebui să credem că acest an 1975 nu are nicio semnificație pentru noi”, deoarece Biblia dovedește că Iehova este „cel mai mare cronolog” și „avem data de ancorare, 1914, care marchează sfârșitul Timpurilor Națiunilor. „ Așadar, a continuat el, „suntem plini de anticipare pentru viitorul apropiat, pentru generația noastră”.³⁶⁴

Ar fi ridicol de naiv să ne imaginăm că liderii unei organizații atât de strict controlate precum cea a Martorilor lui Iehova nu ar fi fost conștienți de anticiparea crescândă care se răspândea în rândurile membrilor de rând din acea perioadă. În cazul în care cineva se mai îndoiește de acest lucru, avem la dispoziție dovezile din publicațiile Societății.

Gândiți-vă, fraților, că au mai rămas doar 90 de luni până când se vor împlini 6.000 de ani de existență a omului pe pământ. Vă amintiți ce am învățat la adunările din vara trecută? Majoritatea oamenilor care trăiesc astăzi vor fi probabil în viață când va izbucni Armaghedonul și nu există speranțe de înviere pentru cei care vor fi distruși atunci.³⁶⁵

Viitorul imediat va fi cu siguranță plin de evenimente culminante, pentru că acest vechi sistem se apropie de sfârșitul său complet. În cel mult câțiva ani se vor împlini ultimele părți ale profețiilor biblice referitoare la aceste „zile din urmă”.³⁶⁶

Există mult prea multe referințe din publicațiile Societății pe această temă pentru a le enumera aici, dar vă voi oferi câteva exemple și vă încurajez să le căutați pentru a vedea contextul:

Așadar, indiferent de data la care se va încheia acest sistem, este clar că timpul rămas este redus, mai sunt doar aproximativ șase ani până la sfârșitul celor 6.000 de ani de istorie umană.³⁶⁷

Dacă ești tânăr, trebuie să recunoști faptul că nu vei îmbătrâni niciodată în acest sistem actual de lucruri.³⁶⁸

Faptul că au trecut deja cincizeci și patru de ani din perioada numită „ultimele zile” este foarte semnificativ. Înseamnă că au mai rămas cel mult câțiva ani până când sistemul corupt de lucruri care domină pământul va fi distrus de Dumnezeu.³⁶⁹

Să presupunem din acest studiu că bătălia de la Armaghedon se va încheia până în toamna anului 1975, iar domnia de o mie de ani mult așteptată a lui Cristos va începe până atunci?… Este posibil să implice doar o diferență de săptămâni sau luni, nu de ani.³⁷⁰

În cazul în care mesajul nu a fost suficient de clar, numărul din 8 octombrie 1971 al revistei Treziți-vă! a oferit chiar și o cronologie grafică prezentată în figura 19.

Figura 19. Revista Treziți-vă! din 8 octombrie 1971 a oferit această cronologie cu legenda: „Pe măsură ce ne apropiem de sfârșitul a 6.000 de ani de istorie umană, la mijlocul anilor ‘70, există speranța emoționantă a unei mari eliberări”.

Pare o prostie, la 50 de ani mai târziu, că o astfel de atitudine de așteptare a fost atât de răspândită în comunitatea mondială a Martorilor lui Iehova, dar cei mai mulți dintre noi s-au făcut vinovați de ea. Ne-am lăsat prinși în vâlvătaie și nu am vrut să ne gândim că sfârșitul s-ar putea prelungi. Eu mă aflam printre acei oameni. Îmi amintesc că stăteam cu un prieten în timpul sărbătorilor de sfârșit de an, când anul 1970 se apropia de sfârșit, și contemplam numărul de ani care ne mai rămăseseră în acest sistem de lucruri.

Acel prieten este încă în viață și încă așteaptă ca sfârșitul să vină în curând. Eu, însă, mi-am dat seama cât de prost am fost că nu am luat în serios avertismentul lui Isus către ucenicii săi că „nimeni nu știe ziua sau ora.” Poate că vă întrebați și dumneavoastră de ce Martorii lui Iehova, care pretind că studiază atât de avid Biblia, nu au preluat acest avertisment al Domnului nostru la vremea respectivă? Ei bine, Organizația avea propriul său mod special de a se ocupa de cei care îi contraziceau pe atunci, așa cum vedem în acest articol din Turnul de veghe din 1968:

Un lucru este absolut sigur, cronologia biblică întărită de profeția biblică împlinită arată că șase mii de ani de existență a omului se vor încheia în curând, da, în această generație! (Matei 24:34) Prin urmare, nu este momentul să fim indiferenți și mulțumiți. Nu este momentul să ne jucăm cu cuvintele lui Isus potrivit cărora „despre ziua și ora aceea nimeni nu știe, nici îngerii din ceruri, nici Fiul, ci numai Tatăl”. (Mat. 24:36) Dimpotrivă, este un moment în care ar trebui să fim foarte conștienți de faptul că sfârșitul acestui sistem de lucruri se apropie rapid de sfârșitul său violent. Nu vă înșelați, este suficient ca Tatăl însuși să cunoască atât „ziua, cât și ceasul”!

Chiar dacă nu se poate vedea dincolo de 1975, este acesta un motiv pentru a fi mai puțin activ? Apostolii nu puteau vedea nici măcar atât de departe; ei nu știau nimic despre 1975.371

Ar sugera vreodată un profet adevărat, unul care – conform criteriilor Organizației – vorbește în „armonie cu cuvântul lui Dumnezeu și promovează adevărata închinare”³⁷² că ascultarea de avertismentul clar și fără echivoc al Domnului nostru ar însemna „să se joace cu cuvintele Lui”? Asta sună mai degrabă ca acțiunile unui profet fals, nu-i așa?

Urmările fiasco-ului profetic din 1975

Știu că tendința multor Martori ai lui Iehova va fi de a respinge întregul fiasco din 1975 ca fiind rezultatul unor oameni imperfecți care s-au lăsat puțin luați de val în zelul lor de a se pregăti pentru sfârșit. Ei vor crede că nu a existat nicio intenție rea. Pot afirma acest lucru cu încredere, pentru că și eu am simțit la fel. Știu că dorința mea de a-i scuza atunci a avut mai mult de-a face cu nevoia mea de a păstra fortăreața credinței mele decât cu orice altceva. Aceasta a fost, fără îndoială, atitudinea multora la acea vreme, deși a existat un număr semnificativ de persoane care nu au fost atât de iertătoare și au sfârșit prin a părăsi Organizația.

Cu toate acestea, întregul episod a continuat să mă deranjeze ani de zile. Problema pentru mine și pentru mulți alții nu a fost eșecul profetic – deși, retrospectiv, ar fi trebuit să fie – ci refuzul conducerii de a-și asuma responsabilitatea pentru el. Conducerea Organizației era în întregime responsabilă pentru promovarea anului 1975 de la scena congresului, precum și prin intermediul publicațiilor.

Martorii lui Iehova credincioși și-au pus încrederea în oameni care pretindeau că sunt canalul de comunicare al lui Dumnezeu. Mulți au făcut mari schimbări în viața lor, sacrificându-și locurile de muncă, educația și chiar perspectiva de a avea o familie. Corpul de guvernare era conștient de aceste sacrificii, după cum indică următoarele citate:

Se aude de frați care își vând casele și proprietățile și plănuiesc să-și termine restul zilelor în acest vechi sistem în serviciul de pionierat. Cu siguranță că acesta este un mod frumos de a petrece scurtul timp rămas până la sfârșitul acestei lumi rele.³⁷³

Astăzi există o mare mulțime de oameni care sunt încrezători că o distrugere de o magnitudine și mai mare este iminentă. Dovada este că profeția lui Isus va avea în curând o împlinire majoră, asupra acestui întreg sistem de lucruri. Acest lucru a fost un factor major care a influențat multe cupluri să decidă să nu aibă copii în acest moment.³⁷⁴

În cazul meu, tatăl meu s-a pensionat anticipat și și-a mutat familia în Cali, Columbia, pentru a servi acolo unde „nevoia era mai mare”. A scos-o pe sora mea din liceu, lăsând-o doar cu o educație de 10 clase. Eu am decis să renunț la o educație universitară pentru că sfârșitul era atât de aproape, deși îmi doream să studiez electronica. Când banii s-au terminat, tata a fost nevoit să trăiască cu o jumătate de pensie. Ambii mei părinți au murit în anii 1980, fără să vadă niciodată sfârșitul pe care Organizația promisese că ar fi venit cu siguranță până atunci.

Având în vedere toate aceste sacrificii inutile, am putea crede că niște scuze sincere nu ar fi prea mult de cerut. Cu toate acestea, în 1976, ceea ce am primit a fost o mustrare în Turnul de veghe, care a transferat vina pe Martorii lui Iehova de rând.

11 Se poate ca unii dintre cei care l-au slujit pe Dumnezeu să-și fi planificat viața după o viziune greșită despre ceea ce urma să se întâmple la o anumită dată sau într-un anumit an. Este posibil ca, din acest motiv, să fi amânat sau să fi neglijat lucruri de care altfel s-ar fi preocupat. Dar ei nu au înțeles sensul avertismentelor din Biblie cu privire la sfârșitul acestui sistem de lucruri, crezând că cronologia biblică dezvăluie data specifică.

13 A vrut Isus să spună că ar trebui să ne ajustăm afacerile financiare și laice astfel încât resursele noastre să ne ducă până la o anumită dată pe care am putea-o considera ca fiind sfârșitul? În cazul în care casa noastră suferă o deteriorare gravă, ar trebui să renunțăm la ea, presupunând că vom mai avea nevoie de ea doar câteva luni? Sau, dacă cineva din familie ar putea avea nevoie de îngrijiri medicale speciale, ar trebui să spunem: „Ei bine, vom amâna acest lucru pentru că este foarte aproape momentul ca acest sistem de lucruri să dispară”? Acesta nu este genul de gândire pe care Isus l-a sfătuit. …

15 Dar nu este recomandabil să țintim la o anumită dată, neglijând lucrurile de zi cu zi de care ne ocupăm în mod obișnuit ca și creștini, cum ar fi lucrurile de care noi și familiile noastre avem nevoie cu adevărat. S-ar putea să uităm că, atunci când va veni „ziua”, aceasta nu va schimba principiul conform căruia creștinii trebuie să se ocupe în orice moment de toate responsabilitățile lor. Dacă cineva a fost dezamăgit prin faptul că nu a urmat această linie de gândire, ar trebui să se concentreze acum pe ajustarea punctului său de vedere, văzând că nu cuvântul lui Dumnezeu a eșuat sau l-a înșelat și i-a adus dezamăgirea, ci că propria sa înțelegere s-a bazat pe premise greșite.³⁷⁵

Acest lucru face să pară că „premisele greșite” au fost opera vestitorilor congregației, care își fixau „obiectivele pe o anumită dată”. Premisele greșite au fost publicate și mediatizate în mod repetat, atât prin intermediul publicațiilor, cât și de către membri proeminenți ai sediului central.

Ce se întâmplă astăzi dacă alegi să numești o învățătură dintr-o publicație o premisă greșită? Te vei găsi în camera din spatele Sălii Regatului în fața câtorva bătrâni, mai repede decât poți spune „apostat”.

Apoi, ei continuă să adauge insulta la prejudiciu cu acest lucru:

17 Scripturile ne spun în repetate rânduri că sfârșitul va veni ca o surpriză totală asupra lumii. Apostolul a vorbit despre aceasta, spunând: „Voi înșivă știți foarte bine că ziua lui Iehova [pentru judecată] vine exact ca un hoț în noapte”. (1 Tes. 5:2) Pentru ca adevărații creștini să nu fie „surprinși ca hoții”, Isus le-a spus chiar ucenicilor Săi de atunci și nouă astăzi: „De aceea, vegheați, pentru că nu știți în ce zi va veni Domnul vostru”. După aceea a spus: „Dovediți-vă pregătiți, pentru că în ceasul în care nu credeți că este, Fiul Omului vine”. (Matei 24:42-44) Aceste declarații clare ale lui Isus indică faptul că robilor lui Dumnezeu nu li se va da niciodată data „venirii” lui Cristos pentru judecată până când aceasta nu va avea loc efectiv. De fapt, ea va veni la ceea ce li se pare un moment «improbabil».” Luca 12:39, 40.376

Ei au avut chiar tupeul de a sfătui comunitatea mondială a Martorilor lui Iehova să aplice Matei 24:36 – știți, cuvintele lui Isus cu care ne-au spus anterior să nu ne jucăm!?³⁷⁷

Ei se referă la acest avertisment ca fiind „declarații clare ale lui Isus”. De ce erau aceste declarații atât de clare în 1976, dar cu doar câțiva ani mai devreme ei criticau orice Martor care invoca avertismentul din spatele acestor „declarații clare” ca fiind cineva care se „juca” cu cuvintele Domnului?

Există un nivel de obrăznicie și ipocrizie care a provocat multă agitație în rândul fraternității. Reculul a forțat Corpul de guvernare să facă un bilanț al situației lor și, în cele din urmă, să ia unele măsuri pentru a liniști turma. Cu toate acestea, în stilul adevărat al unui profet fals care se află cu spatele la zid, în loc de scuze abjecte și pocăință sinceră, ceea ce am primit a fost această încercare șchioapă făcută în Turnul de veghe din martie 1980, la aproximativ cinci ani de la comiterea faptei. Doar o singură propoziție, scrisă la un timp pasiv, care abia recunoaște că ar putea exista o anumită vină pe care să o împartă cu cei de rând. Este o exagerare să o numim scuze.

Odată cu apariția cărții „Viața veșnică – în libertatea fiilor lui Dumnezeu” și a comentariilor sale cu privire la cât de potrivit ar fi ca domnia milenară a lui Cristos să fie paralelă cu cel de-al șaptelea mileniu al existenței omului, s-a stârnit o așteptare considerabilă în ceea ce privește anul 1975. Au fost făcute declarații atunci, și după aceea, subliniind că aceasta era doar o posibilitate. Din nefericire, însă, alături de astfel de informații prudente, au fost publicate și alte declarații care lăsau să se înțeleagă că o astfel de realizare a speranțelor până în acel an era mai mult o probabilitate decât o simplă posibilitate. Este regretabil faptul că aceste ultime declarații au eclipsat aparent declarațiile de avertizare și au contribuit la o creștere a așteptărilor deja inițiate.³⁷⁸

Aceste cuvinte sunt modul cel mai bun de a-și asuma responsabilitatea pentru că au indus în eroare milioane de oameni. Observați, nici urmă de scuze. În cel mai bun caz, este o încercare timidă de a liniști masele.

„Au fost publicate și alte declarații…”!? Cine a făcut aceste alte declarații?

„Este de regretat…”!? Încă o dată, liderii Watch Tower recurg la timpul pasiv pentru a evita responsabilitatea. De ce nu au scris: „Regretăm că am publicat declarații care au umbrit enorm de mult pe cele de atenționare și așa rare și puține”.

Aparent, a existat o astfel de reacție din partea martorilor de rând în legătură cu această deplasare flagrantă a vinovăției, așa încât semenii lor de la sediul central au fost nevoiți să publice o retractare, dar, așa cum se pare că este normal, nu au putut să se recunoască vinovați. Nu există deloc sinceritatea plină de căință de care citim în Scripturi despre regii vinovați, cum ar fi regele David, implorându-L pe Dumnezeu pentru iertare. Ceea ce am primit în același articol din Turnul de veghe din martie 1980 a fost următorul lucru:

În ediția sa din 15 iulie 1976, Turnul de veghe, comentând despre nepotrivirea de a ne fixa obiectivele asupra unei anumite date, a declarat: „Oricine a fost dezamăgit prin faptul că nu a urmat această linie de gândire, ar trebui să se concentreze acum pe ajustarea punctului său de vedere, văzând că nu cuvântul lui Dumnezeu a eșuat sau l-a înșelat și i-a adus dezamăgirea, ci propria sa înțelegere bazată pe premise greșite.” Spunând „oricine”, Turnul de veghe i-a inclus pe toți cei dezamăgiți de Martorii lui Iehova, deci inclusiv persoanele care au legătură cu publicarea informațiilor care au contribuit la acumularea speranțelor centrate pe acea dată. [cursive în exemplar]³⁷⁹

Le-a luat cinci ani pentru a-și face curaj să emită acest răspuns călduț. Încă o dată, nu au reușit să își ceară scuze. În schimb, fac pe victimele. „Am fost la fel de dezamăgiți ca și voi.”

Oh, ei bine, cred că atunci e în regulă, nu-i așa?

O caracteristică constantă a oricărui profet fals este lipsa de dorință de a-și cere scuze și de a face amendamente.

Una dintre cele mai usturătoare afirmații din acest număr din 1980 al Turnului de veghe este cea din paragraful 7.

Ceea ce este important este viața de zi cu zi a creștinului. El nu trebuie să trăiască nici măcar o zi fără să aibă în minte că se află sub îngrijirea și conducerea iubitoare a lui Iehova și că trebuie să se supună acesteia, având în vedere, de asemenea, că trebuie să dea socoteală pentru faptele sale.³⁸⁰

Scriitorii Turnului de veghe nici măcar nu s-au putut convinge să fie incluși. Nu este vorba de „trebuie să dăm socoteală pentru faptele noastre”, ci mai degrabă el – bietul vestitor de congregație rătăcit și încrezător care a ascultat cu loialitate, s-a supus, dar nu a fost binecuvântat – trebuie să dea socoteală pentru faptele sale.

De ce ar trebui să ne preocupe acum eșecul din 1975?

Ați putea fi tentați să credeți că toate acestea sunt istorie veche, că nu ar trebui să ne preocupe acum. Toți membrii Corpului de guvernare care au promovat această profeție eșuată au dispărut și niciunul dintre actualii membri ai Corpului de guvernare nu a fost implicat direct. Realitatea situației este însă cu totul alta.

Dacă actualii membri ai Corpului de guvernare doresc să îi considerăm adevărați profeți, atunci trebuie să se ridice la standardele pe care ei înșiși le-au stabilit. Pentru a enumera cele două criterii pe care le-am luat în considerare la începutul acestui capitol, așa cum au fost preluate din cartea Perspicacitate,³⁸¹ un profet adevărat:

Vorbește în armonie cu Cuvântul lui Dumnezeu și promovează adevărata închinare,

Pledează pentru dreptate și exprimă gândul lui Dumnezeu.

Prin urmare, un profet adevărat nu ar acoperi greșelile și nici nu ar învinovăți un nevinovat pentru păcatele altuia. Un profet adevărat nu denaturează faptele și nici nu minte. El este smerit, iubește neprihănirea, exercită dreptatea și este călăuzit de mintea lui Dumnezeu.³⁸²

Cu aceste două principii în minte, gândiți-vă la ceea ce a făcut actualul Corp de guvernare la congresul regional din 2017 în drama „Nu renunțați”, pentru a se lega de păcatele predecesorilor lor. Personajul principal din dramă face această mărturisire:

Nu m-am gândit niciodată că acest sistem va dura atât de mult și cu siguranță nu m-am gândit niciodată că voi fi bunic. … când aveam cam vârsta ta, tocmai devenisem tată. … ani mai târziu, un alt test a venit în calea noastră, vezi tu, pe atunci unii așteptau o anumită dată ca însemnând sfârșitul acestui vechi sistem de lucruri…Câțiva au mers atât de departe încât și-au vândut casele și au renunțat la slujbe.

El explică apoi cum a depășit acest test al credinței sale.

Atât la întruniri, cât și în studiul meu personal, mi-am amintit de ceea ce a spus Isus: „Nimeni nu știe ziua sau ora. „ Am fost dedicat lui Iehova, nu unei date.”

Oricine nu a trăit în acea perioadă, așa cum am trăit eu, ar putea concluziona de aici că testul a apărut pentru că unii alergau înaintea direcției din partea Organizației. Nimeni nu ar concluziona, pe baza a ceea ce este prezentat în această dramă a congresului, că membrii Corpului de Guvernare au fost cei responsabili de faptul că Martorii „se uitau la o anumită dată ca însemnând sfârșitul vechiului sistem de lucruri”. În plus, protagonistul din această dramă susține că a fost salvat de la descurajare mergând la întruniri și angajându-se în studiul personal. Ce prostie! Participarea la întruniri și studierea publicațiilor au fost lucrurile care ne-au menținut în așteptarea anului 1975. Ele au fost lucrurile care ne-au alimentat febra anticipării.

Ultimul punct este o minciună sfruntată! Nu ni s-a reamintit ceea ce a spus Isus: „Nimeni nu știe ziua sau ora”. Mai degrabă, am fost sfătuiți „să nu ne jucăm cu aceste cuvinte”.

Nu a existat niciun motiv aparent pentru ca actualul Corp de guvernare să readucă la viață acest episod dureros din istoria Martorilor lui Iehova. De ce ar face acest lucru în loc să lase câinii care dorm să zacă este o chestiune de speculație, dar faptul că au făcut acest lucru în acest mod, încercând să își disculpe predecesorii prin denaturarea faptelor istorice și mințind de fapt în legătură cu trecutul, îi identifică în mod clar ca fiind falși profeți. Cum am putea vedea altfel?

După cum am citit mai devreme, cuvântul „profet” în limba greacă este prophétés, ceea ce înseamnă mai mult decât prezicerea viitorului. Potrivit Concordanței Strong, înseamnă „profet (un interpret sau cel care spune mai departe voința divină)” și este folosit pentru „un profet, un poet; o persoană înzestrată să expună adevărul divin”.

De aceea, femeia samariteană i-a spus lui Isus la Ioan 4:19: „Domnule, văd că ești profet”, deși Isus nu prezisese viitorul, ci îi dezvăluise evenimente din trecut.

Organizația a prezis că anul 1975 va marca sfârșitul a 6.000 de ani de istorie umană. De asemenea, a prezis că sfârșitul sistemului actual de lucruri va avea loc în acel an sau aproape de el. Acest episod reprezintă cel mai mare eșec profetic al Organizației moderne a Martorilor lui Iehova. Cu toate acestea, actualul Corp de guvernare, în loc să „expună adevărul divin” și să recunoască păcatul fostului Corp de guvernare, a ales să îl ascundă într-o prezentare video la congresul regional din 2017, care a inclus minciuna cu privire la faptele istorice.

Știm cu toții ce s-a întâmplat cu Anania și Safira când au mințit în legătură cu păstrarea unei părți din banii pe care pretindeau că i-au primit și donat din vânzarea proprietății lor. Aceasta a fost o minciună care nu a făcut rău direct nimănui, dar au fost executați de Dumnezeu pentru aceasta. Cât de gravă va fi judecata pentru cei ale căror minciuni au dăunat vieții a milioane de oameni, ale căror învățături false i-au făcut pe cei mici să-și piardă credința și să rateze salvarea, și care până în ziua de azi nu s-au căit?³⁸³

Figura 20. Ilustrație din Turnul de veghe care descrie evenimentele din timpul „necazului cel mare”.

Pericolul persistă

Profeții falși sunt foarte periculoși. Dorința lor este să ne îndepărteze de Domnul nostru Isus și de Dumnezeul nostru Iehova, făcându-ne să le urmăm sfaturile, regulile și interpretarea Scripturii. Acest lucru nu este nimic nou. Profetul Neemia s-a întâlnit cu un astfel de profet fals și ar fi putut să-și piardă poziția bună față de Dumnezeu dacă nu l-ar fi identificat pe om pentru ceea ce era cu adevărat.

Apoi m-am dus la casa lui Șemaia, fiul lui Delaia, fiul lui Mehetabel, care se închisese acolo. Și el a zis: „Vino să ne întâlnim în casa adevăratului Dumnezeu, în templu, și să închidem ușile templului, căci vin să te omoare. Vin să te omoare noaptea”. Dar eu am spus: „Un om ca mine să fugă? Poate un om ca mine să intre în templu și să trăiască? Nu voi intra!”. Atunci mi-am dat seama că nu Dumnezeu îl trimisese, ci că Tobia și Sanbalat îl plătiseră să rostească această profeție împotriva mea. Fusese plătit ca să mă înfricoșeze și să mă facă să păcătuiesc. Astfel, ei ar fi putut să-mi strice reputația și ar fi avut motiv să mă acuze. „Adu-ți aminte, o, Dumnezeul meu, de Tobia și de Sanbalat și de aceste fapte ale lor și, de asemenea, de profetesa Noadia și de ceilalți profeți care au încercat mereu să mă înfricoșeze.” (Neemia 6:10-15 NWT 2013)

Neemia și-a dat seama că acest profet nu fusese trimis de Dumnezeu, ci fusese angajat pentru a-l speria și a-l determina astfel să păcătuiască.

Sunt Martorii lui Iehova într-o poziție asemănătoare cu cea a lui Neemia? Există vreo șansă ca Corpul de guvernare să-i conducă din nou pe calea cea bună, așa cum a făcut-o în trecut cu 1914, 1925 sau 1975? Și-a învățat în cele din urmă Corpul de guvernare lecția și a renunțat să mai facă predicții profetice? Se pare că nu! Recent, în aprilie 2022, avem această proclamație la care trebuie să reflectăm:

15. De ce trebuie să avem încredere în îndrumarea lui Iehova acum mai mult ca oricând?

15 Întrucât acest sistem se apropie de sfârșit, trebuie să ne încredem în modul lui Iehova de a acționa mai mult ca oricând. De ce? Pe parcursul marelui necaz, am putea primi instrucțiuni care ni se vor părea, probabil, ciudate, nerealiste sau ilogice. Bineînțeles, Iehova nu ni le va transmite în mod personal, ci, foarte probabil, prin reprezentanții săi de pe pământ. Atunci nu va fi timpul să punem la îndoială îndrumarea primită sau să o privim cu scepticism, gândindu-ne: „Oare vine de la Iehova sau frații cu răspundere acționează după bunul lor plac?”. Este important să ne întrebăm: „Ce atitudine voi avea în acel timp decisiv din istoria omenirii?”. Răspunsul ar putea depinde de modul în care privim îndrumările teocratice acum. Dacă avem încredere în instrucțiunile pe care le primim în prezent și le aplicăm cu promptitudine, foarte probabil că vom face la fel și în timpul marelui necaz. (Luca 16:10).³⁸⁴

Acest avertisment profetic este întărit prin intermediul acestei scene dramatice care îi înfățișează pe Martorii lui Iehova credincioși ascunși într-un subsol în timpul versiunii JW a marelui necaz, care se presupune că primesc instrucțiuni de la Iehova prin intermediul canalului său desemnat, Corpul de guvernare care lucrează prin intermediul bătrânilor locali. Acestea vor fi instrucțiuni pe care trebuie să le urmeze cu fidelitate dacă vor să fie salvați, însă li se spune că aceste instrucțiuni divine pot părea „ciudate, nerealiste sau ilogice”.

Cum pot ei să facă o asemenea afirmație fără să recunoască faptul că acționează ca profeți? Ideea transmisă este că pentru salvare va fi necesară o ascultare oarbă. „Ascultă, ascultă și fii binecuvântat” este refrenul cântat.³⁸⁵ Orice îndoială va duce la moarte. Dacă această profeție este adevărată, atunci trebuie să ne supunem pentru a supraviețui; dar dacă este falsă, atunci trebuie să ne supunem Bibliei, care ne spune să nu ne temem de falsul profet. Avem de-a face cu o decizie de viață și de moarte aici. Cum putem ști dacă profetul este adevărat sau fals? Iehova nu ne lasă să ne îndoim. Formula este simplă. Haideți să citim din nou din Deuteronomul despre profetul fals făcând o mică parafrazare, aplicând-o la JW.org.

Când [Corpul de guvernare] vorbește în numele lui Iehova și cuvântul nu se adeverește sau nu se împlinește, atunci cuvântul acesta nu l-a spus Iehova. [Corpul de guvernare] l-a spus din înfumurare. Să nu te temi de [Corpul de guvernare]. (Deuteronomul 18:22)

Ar trebui ca Martorii lui Iehova să se teamă de profetul JW.org, Corpul de guvernare? Înainte de a răspunde, să examinăm câteva exemple istorice de salvare divină.

Scăparea din Sodoma și Gomora

Înainte ca Iehova să coboare focul din cer asupra orașelor Sodoma și Gomora, a trimis doi îngeri care i-au avertizat pe Lot și familia sa de distrugerea care urma să aibă loc. Ei au profețit că orașul va fi distrus a doua zi și că Lot și familia sa trebuiau să fugă pentru a fi salvați. Cum a știut Lot că asculta un profet adevărat? Îngerii au realizat o salvare miraculoasă atunci când o mulțime de violatori homosexuali au atacat casa în care stăteau. Cu alte cuvinte, profeții aveau acreditări de netăgăduit.

Scăparea din sclavia din Egipt

Când Faraon nu l-a lăsat pe Israel să părăsească țara, Iehova a adus o a zecea plagă asupra națiunii, în care a fost ucis primul născut de sex masculin din fiecare familie. Primii născuți ai israeliților au fost cruțați dacă au urmat instrucțiunile date de Iehova prin profetul Moise. Cum au știut israeliții că profeția lui Moise cu privire la cea de-a zecea plagă urma să se împlinească. Ei au știut că era un profet adevărat pentru că Iehova le-a oferit trei semne miraculoase pe care să le vadă, așa cum este consemnat în Exodul 4:1-9. Și, dacă nu era de ajuns, ei aveau la dispoziție celelalte plăgi care au precedat-o pe cea de-a zecea pentru a se baza pe ele. Legitimările lui Moise ca profet erau impecabile.

Scăparea din Ierusalim

În anul 66 d.Hr., când armata romană a înconjurat Ierusalimul, creștinii din acel oraș au știut exact ce să facă pentru a scăpa de distrugerea care urma să vină în curând asupra națiunii. Ei știau pentru că Isus le prezisese exact ce să caute și ce să facă atunci când o vor vedea. Printre acești creștini se numărau mulți dintre cei care fuseseră martori la numeroasele minuni săvârșite de Isus, astfel că acreditările celui mai important profet al lui Dumnezeu erau de necontestat.

Scăpare la Armaghedon

În fiecare dintre cele trei situații precedente, slujitorii lui Dumnezeu au știut exact ce trebuie să facă în prealabil, deoarece unul dintre profeții Săi le-a dezvăluit această informație. Dar nu este cazul cu Alte oi din teologia Martorilor lui Iehova. Nu li se oferă nicio cunoaștere prealabilă despre ceea ce trebuie să facă pentru a scăpa de distrugerea Armaghedonului. Tot ceea ce li se spune este că, atunci când va veni timpul, informațiile necesare le vor fi date de către Corpul de guvernare.

Poate Corpul de guvernare să pretindă acreditările profetice ale îngerilor care l-au vizitat pe Lot, ale lui Moise în Egipt, ale lui Isus în primul secol? Poate Corpul de guvernare să indice măcar o singură predicție profetică care s-a adeverit?

Fii ca Neemia și vei fi salvat

Neemia nu s-a lăsat păcălit de falsul profet care fusese angajat pentru a-l înșela. Corpul de guvernare pretinde că, atunci când va veni timpul, Alte oi ale comunității Martorilor lui Iehova trebuie să aștepte instrucțiunile lor „ciudate, nerealiste și ilogice” pentru a fi salvate, dar calea spre salvare a fost stabilită și înregistrată pentru ca toți să o poată citi încă din primul secol.

Pe lângă aceasta, fraților, nu vrem să fiți în neștiință cu privire la cei care dorm în moarte, ca să nu VĂ întristați ca și ceilalți, care n-au speranță. Căci, dacă credem că Isus a murit și s-a și sculat din morți, credem și că, pe cei care au adormit în moarte prin Isus, Dumnezeu îi va aduce împreună cu el. Fiindcă iată ce VĂ spunem prin cuvântul lui Iehova: noi, cei vii, care vom rămâne până la prezența Domnului nu o vom lua nicidecum înaintea celor care au adormit în moarte, pentru că însuși Domnul va coborî din cer cu un strigăt poruncitor, cu glas de arhanghel și cu trompeta lui Dumnezeu, iar cei morți în unitate cu Cristos se vor scula primii. Apoi, noi, cei vii, care vom rămâne vom fi luați împreună cu ei în nori ca să-l întâmpinăm pe Domnul în văzduh și, astfel, vom fi întotdeauna cu Domnul. Așadar, continuați să vă mângâiați unii pe alții cu aceste cuvinte! (1 Tesaloniceni 4:13-18)

Motivul pentru care slujitorii lui Iehova de astăzi – copiii lui Dumnezeu – nu trebuie să întreprindă vreo acțiune specifică pentru a scăpa de Armaghedon, așa cum a făcut Lot, israelienii din Egipt și creștinii din Ierusalim, este că salvarea noastră este în mâinile Domnului nostru. Trebuie doar să stăm treji și să rămânem credincioși.

Dar Corpul de guvernare al Organizației Watch Tower nu vrea ca voi să credeți asta. Ei pretind că Alte oi au o speranță diferită și o cale diferită spre salvare, una care depinde de susținerea și de ascultarea voastră acordată lor.

Alte oi nu trebuie să uite niciodată că salvarea lor depinde de sprijinul pe care îl acordă fraţilor unşi ai lui Cristos de pe pământ.³⁸⁶

Nu există nimic în Scriptură care să susțină această învățătură – nimic care să le spună creștinilor să aștepte ca un Corp de guvernare format din oameni autoproclamați să le ofere o direcție în ultimul moment. La fel ca falsul profet al lui Neemia, conducerea Societății Watch Tower vrea ca Alte oi să creadă aceste cuvinte și să se teamă de ele, însă istoricul lor de eșecuri profetice îi identifică în mod clar ca fiind un fals profet. Prin urmare, cursul înțelept este să urmăm cuvântul inspirat care se găsește la Deuteronomul 18:22 – „Profetul l-a spus cu înfumurare. Să nu te temi de el”.

Argumente din Scripturi p. 262 „Profeții falși”

Ibidem, p. 265.

Ibidem, p. 133 alin. 2

it-1 engl. p. 309

w10 1/3 p. 4

w30 1/9 p. 263

w17 iulie p. 30, „Să câștigăm lupta pentru mintea noastră”

w13 15/7 p. 20 par. 2

w89 15/4 p. 6-7 par. 8

re cap. 21 p. 130 par. 4

A se vedea „Să scoatem cuiul de osie doctrinar despre 1914” de la pagina 96.

jv cap. 5 p. 47

w17 februarie p. 25-26 par. 10

Milioane care trăiesc acum nu vor muri niciodată (1920), p. 88

Ibidem, p. 89, 90

A se vedea „Anexa D: Harpa lui Dumnezeu Coperta și prezentarea model pentru campanie” de la pagina 373.

Pagina 110

Matei 24:36; 2 Petru 3:9

Martorii lui Iehova în Scopul divin, p. 312, 313.

rs p. 265 „Profeții falși”

Rutherford’s Coup : The Watch Tower Succession Crisis of 1917 and Its Aftermath (ISBN-13 978-1778143014) de Rud Persson.

Matei 18:6

w30 1/9 p. 263

w66 15/10 p. 628-629

A se vedea „Anexa C: Coperta interioară a cărții Viața veșnică” de la pagina 372.

Viața veșnică în libertatea fiilor lui Dumnezeu (1966) p.26-30

w66 10/15 p. 631

O înregistrare a acestei conferințe poate fi găsită printr-o simplă căutare pe Google.

Un exemplu în acest sens este un discurs ținut de supraveghetorul de district Duggan la congresul de la Pampa, Texas, în noiembrie 1968, în care a afirmat că „nu au mai rămas decât 83 de luni complete”.

Există o cronologie biblică credibilă care arată că calculele „demne de încredere” ale lui Franz au fost greșite cu aproximativ 650 de ani. Pentru detalii, vizitați https://beroeans.net/?p=15824

Transcrierea unei înregistrări: jwfacts.com/watchtower/1975.php

w75 1/5 p.285

Kingdom Ministry, martie 1968, p. 4

w68 1/5 p. 272 par. 7 „Folosirea înțeleaptă a timpului rămas”

w70 5/1 p. 273

g69 5/22 p. 15

g68 10/8 p. 13

w68 8/15 p. 499

w68 8/15 p. 500-501 par. 35-36 „De ce așteptăm cu nerăbdare anul 1975?”

it-2 engl. p. 696

Serviciul pentru Regat mai 1974 p. 3

Treziți-vă! 1974 8/11 p. 11

w76 15/7 p. 440, 441

Ibidem, p. 441 par. 17 „O bază solidă pentru încredere”

w68 15/8 p. 500-501 par. 35-36

w80 15/3 p. 17 par. 5 „Alegerea celui mai bun mod de viață”

w80 engl. 15/3 p. 17-18 par. 6

Ibidem, p. 18 par. 7

it-2 engl. p. 696

Mica 6:8

Faptele 5:1-11; Luca 17:1, 2

w22 februarie p. 6 par. 15

dx86-17 DVD-uri; yb14 p. 21 „Vietnam: Micuții se bucură de videoclipul jw.org „Ascultă, ascultă și fii binecuvântat”; sjj cântarea 89

w12 15/3 p. 20 par. 2

12

A existat un Corp de guvernare în primul secol?

Atunci apostolii, bătrânii și toată congregația au considerat că este bine să trimită la Antiohia, împreună cu Pavel și Barnaba, niște bărbați aleși din mijlocul lor.  (Faptele 15:22).

În copilărie, nu-mi amintesc să fi auzit vreodată despre un Corp de guvernare care să dirijeze activitatea Martorilor lui Iehova. Am fost făcuți să credem că oameni precum Russell, Rutherford și Nathan Knorr, toți președinți ai Watch Tower Bible & Tract Society of Pennsylvania, erau la conducere. Abia la începutul anilor 1970, când a fost introdus aranjamentul cu bătrânii, îmi amintesc că am aflat pentru prima dată despre un Corp de guvernare cu un președinte prin rotație.

În tinerețea mea, mă mândream cu convingerea că frații care „luau conducerea” în cadrul Organizației nu căutau să fie proeminenți. Nu aveam nici papă, nici arhiepiscop, nici pastor. Când a apărut cartea Proclamatorii³⁸⁷ , la începutul anilor 1990, toate acestea au început să se schimbe.

Reta, soția mea, a fost foarte tulburată când a văzut toate fotografiile membrilor de atunci ai Corpului de guvernare. A considerat că era foarte nepotrivit ca aceștia să atragă atenția asupra lor. Cred că acea carte a marcat o schimbare semnificativă în caracterul Corpului de guvernare. Acesta pretinde acum că este Sclavul fidel și prevăzător din Matei 24:45, numit ca atare de Isus Cristos încă din 1919. Ei își justifică statutul lor exaltat de cei care conduc Organizația Martorilor lui Iehova bazându-se în parte pe credința că a existat un corp de guvernare în primul secol. Dacă acest lucru este adevărat, atunci ar exista o bază substanțială pentru a pretinde că Iehova Dumnezeu a însărcinat din nou un corp de bărbați să guverneze congregația. Dar să nu ne grăbim să tragem concluzii pripite. În schimb, să ne întoarcem la Scriptură pentru a afla răspunsul.

A existat cu adevărat un corp de guvernare în primul secol?

Pentru a se justifica, Corpul de guvernare al Martorilor lui Iehova susține că Iehova a avut întotdeauna o organizație, chiar dacă cuvântul „organizație”, care apare de aproape 20.000 de ori în publicațiile Watch Tower, nu apare niciodată în Biblie. În mod evident, o organizație trebuie să fie guvernată, așa că este important ca Martorii să creadă falsitatea că prima congregație creștină era organizată și guvernată la nivel central după modelul Organizației moderne a Martorilor lui Iehova. Pentru a realiza acest lucru, ei trebuie să convingă martorii de rând că apostolii și primii bătrâni din Ierusalim au constituit un organism de conducere din primul secol. Perspicacitate din Scripturi explică:

Organizarea Congregației creștine. În timp ce congregațiile creștine ale lui Dumnezeu au fost înființate în diferite locuri, ele nu au funcționat independent unele de altele. În schimb, toate recunoșteau autoritatea Corpului de guvernare creștin de la Ierusalim. Acest corp de conducere era format din apostoli și din bărbații mai în vârstă ai congregației din Ierusalim, neexistând în altă parte corpuri rivale care să încerce să supravegheze congregația. Corpul de guvernare creștin credincios din primul secol e.n. a fost cel căruia i-a fost supusă spre examinare problema circumciziei. Când Corpul de guvernare a luat decizia, conform indicațiilor Duhului Sfânt, această decizie a fost acceptată și a devenit obligatorie pentru toate congregațiile creștine, acestea supunându-se de bunăvoie acesteia. 15:22-31.388

Toate acestea par plauzibile până când începi să le verifici singur, moment în care vei descoperi, așa cum am făcut-o și eu, că nu există nicio dovadă în Scripturile creștine care să susțină afirmația că adunările „nu funcționau independent” și că „toate recunoșteau autoritatea Corpului de guvernare creștin din Ierusalim”.

Singurul exemplu de congregații din primul secol care se supuneau instrucțiunilor congregației inițiale formate în Ierusalim se găsește în cartea Faptele capitolul 15, dar o analiză atentă a acestor versete nu susține ideea unui corp de guvernare centralizat care să conducă lucrarea mondială în primul secol.

Problema circumciziei

Potrivit capitolului 15 din cartea Faptele, a apărut o problemă când „niște bărbați au coborât din Iudeea și au început să-i învețe pe frați astfel: «Dacă nu vă circumcideți după obiceiul lui Moise, nu puteți fi salvați».Dar, după ce Pavel și Barnaba au avut nu puține neînțelegeri și discuții aprinse cu ei, s-a hotărât ca Pavel, Barnaba și alți câțiva dintre ei să urce la apostolii și bătrânii din Ierusalim, în legătură cu această dispută”.³⁸⁹

A trimis adunarea din Antiohia pe Pavel, Barnaba și pe alții la Ierusalim pentru că au recunoscut că bătrânii din Ierusalim constituiau un corp de guvernare centralizat? Nu. I-au trimis la Ierusalim pentru că scandalagiii veniseră de acolo. Cu alte cuvinte, ei au fost trimiși acolo de unde veniseră cei care făceau probleme – au mers la sursa problemei pentru a o rezolva.

O dovadă în plus că nu a existat un grup mic de bărbați – un corp de guvernare – care să ia toate deciziile poate fi desprinsă din modul în care a fost luată decizia finală privind circumcizia:

Atunci apostolii, bătrânii și toată congregația au considerat că este bine să trimită la Antiohia, împreună cu Pavel și Barnaba, niște bărbați aleși din mijlocul lor: pe Iuda, numit Barsaba, și pe Sila, bărbați de frunte printre frați. (Faptele 15:22)

Întreaga congregație de la Ierusalim a fost implicată în luarea deciziei, ceea ce înseamnă că întreaga congregație a auzit toate faptele și a ajuns la o decizie ghidată de spiritul sfânt. În schimb, atunci când Corpul de guvernare al Martorilor lui Iehova se întrunește, o face în spatele ușilor închise, iar hotărârile vin doar de la bărbații numiți în acel Corp.³⁹⁰ Singurul loc din Scriptură în care se găsește un astfel de Corp de guvernare care se întrunește în spatele ușilor închise și ia decizii unilaterale este Sanhedrinul evreiesc care l-a judecat și l-a condamnat pe Domnul nostru Isus Cristos.

Nici o dovadă biblică a existenței unui Corp de guvernare în primul secol

Singura săgeată pe care Corpul de guvernare o are în tolba sa pentru a-și susține afirmația că au un corespondent din primul secol este relatarea despre problema circumciziei, pe care tocmai am abordat-o și pe care am respins-o ca dovadă reală. Asta e tot!

Dacă parcurgeți articolele din Turnul de veghe din ultimele câteva decenii, ar putea exista vreo îndoială în mintea voastră că Organizația Martorilor lui Iehova este controlată în totalitate de un organism de conducere, care acum își are sediul la Warwick, New York? Bineînțeles că nu. Termenul „corp de guvernare” apare de peste trei mii de ori în publicațiile Watch Tower, pe baza unei căutări prin cuvinte-cheie în programul Watchtower Library. Cu toate acestea, nu apare niciodată în textul Bibliei. De ce scriitori biblici precum Petru, Iacov și Pavel nu l-ar menționa?

Când a fost făcută prima numire de „bătrân”, aceasta a fost pentru a ocupa postul lăsat liber de trădarea lui Iuda. Au acționat apostolii așa cum acționează Corpul de guvernare de astăzi, hotărând singuri pe cine să numească? Nu. Întreaga adunare a fost implicată. La Faptele 1:15, citim că Petru vorbește întregului corp al credincioșilor, o mulțime de aproximativ 120 de persoane.³⁹¹ Congregația a fost cea care a selectat doi candidați:

Atunci i-au propus pe doi: pe Iosif, numit Barsaba, zis și Iust, și pe Matia. Și, rugându-se, au zis: „O, Iehova, tu care cunoști inimile tuturor, arată-ne pe care dintre acești doi bărbați l-ai ales să ocupe locul în acest serviciu și apostolat, de la care Iuda a deviat ca să se ducă la locul lui“. Atunci au aruncat sorții pentru ei și sorțul a căzut pe Matia, care a fost numărat împreună cu cei unsprezece apostoli. (Faptele 1:23-26)

Următoarele numiri au fost cele ale primilor slujitori auxiliari. Din nou, selecția nu a fost făcută de o autoritate centrală de conducere, nici măcar de cei 12 apostoli, ci de întreaga congregație.

Atunci cei doisprezece au chemat la ei mulțimea discipolilor și au zis: „Nu este plăcut să lăsăm cuvântul lui Dumnezeu ca să împărțim hrană la mese. De aceea, fraților, căutați printre VOI șapte bărbați cu o bună mărturie, plini de spirit și de înțelepciune, ca să-i numim pentru această activitate necesară, iar noi vom stărui în rugăciune și în serviciul cuvântului“. Vorbele acestea au plăcut întregii mulțimi și l-au ales pe Ștefan, un bărbat plin de credință și de spirit sfânt, precum și pe Filip, pe Prohor, pe Nicanor, pe Timon, pe Parmena și pe Nicolae, un prozelit din Antiohia. I-au pus înaintea apostolilor, care, după ce s-au rugat, și-au pus mâinile peste ei. (Faptele 6:2-6)

Desigur, apostolii au fost cei care și-au pus mâinile pe ei, pentru că fuseseră aleși de Isus, iar Spiritul Sfânt le-a fost conferit prin punerea mâinilor, dar nu apostolii i-au ales pe acei oameni. În schimb, ei au acceptat selecția făcută de mulțimea ucenicilor.

Mai multe dovezi biblice ale lipsei de control centralizat

În prezent, Corpul de guvernare controlează totul. Misionarii sunt desemnați, repartizați și finanțați de diferitele entități corporative ale Societății Watch Tower, toate aflate sub controlul Corpului de guvernare. Numele de „Martorii lui Iehova” a fost ales de Corpul de guvernare sub conducerea lui J. F. Rutherford. Rapoartele din întreaga lume sunt centralizate toate la Corpul de guvernare.

Actualul Corp de guvernare al Martorilor lui Iehova învață că congregațiile din primul secol „nu funcționau independent una de cealaltă, ci în schimb… toate recunoșteau autoritatea corpului de guvernare creștin de la Ierusalim”.³⁹² Există dovezi că congregația de la Ierusalim a trimis misionari? Rapoartele din toate congregațiile se îndreptau către Ierusalim? De la Ierusalim a plecat decretul conform căruia de acum înainte toți ucenicii ar trebui să fie cunoscuți ca fiind creștini?

Nu, nu, și nu!

Pavel a făcut trei călătorii misionare lungi și costisitoare, toate pornind de la și finanțate de congregația păgână din Antiohia. De ce așa-zisul corp de guvernare de la Ierusalim nu a dirijat și finanțat această serie istorică de turnee misionare? Răspunsul este că congregațiile de atunci „funcționau într-adevăr independent una de cealaltă”.

Dacă a existat cu adevărat un corp de guvernare în Ierusalim, atunci de ce Dumnezeu nu le-a dezvăluit numele de „creștin” și nu i-a pus să trimită scrisori tuturor congregațiilor pentru a le anunța despre acest nou nume? În schimb, Faptele 11:26 arată că „prin îngrijire divină, discipolii au fost numiți prima oară creștini în Antiohia”.

J. F. Rutherford a ales singur numele „Martorii lui Iehova” în 1931 și a forțat toate grupurile de Studenți în Biblie care erau afiliate la Societatea Watch Tower să îl accepte. Dacă toate congregațiile din primul secol „recunoșteau autoritatea corpului de guvernare creștin de la Ierusalim”, atunci cum explicăm faptul că nu au avut nimic de-a face cu numele care continuă să-i identifice pe discipolii lui Isus până în ziua de azi?

Dacă Iehova Dumnezeu se folosea de un corp de guvernare pentru a exercita un control centralizat în primul secol, astfel încât nici o congregație să nu acționeze independent, atunci cum explicăm aparentul dispreț al lui Pavel față de bărbații care pretindeau autoritate asupra congregației?

Dar, când Dumnezeu, care m-a adus pe lume și m-a chemat prin bunătatea sa nemeritată, a considerat că este bine să-l dezvăluie pe Fiul său prin mine, ca să le anunț națiunilor vestea bună despre el, nu m-am dus să cer imediat sfat de la carne și sânge. Nici n-am urcat la Ierusalim, la cei care erau apostoli înainte de mine, ci m-am dus în Arabia și m-am întors iarăși la Damasc. Apoi, după trei ani, am urcat la Ierusalim ca să-l vizitez pe Chifa și am rămas la el cincisprezece zile. Dar n-am mai văzut pe niciun alt apostol, decât pe Iacov, fratele Domnului. (Galateni 1:15-19)

După o absență de 14 ani, Pavel se întoarce la Ierusalim și are următoarele de spus despre această vizită:

Dar cei considerați a fi ceva — indiferent ce fel de oameni erau altădată, pentru mine nu are importanță; Dumnezeu nu judecă după înfățișarea omului —, acei bărbați proeminenți nu mi-au împărtășit, de fapt, nimic nou. (Galateni 2:6)

Vă puteți imagina un supraveghetor de circumscripție sau de filială al Martorilor lui Iehova tratând astfel conducerea Corpului de guvernare, ca fiind lipsită de relevanță pentru activitatea sa de predicare?

Cum a putut să plece timp de paisprezece ani și apoi să se întoarcă la Corpul de guvernare pe care Iehova îl folosea pentru a conduce lucrarea mondială și să constate că nu aveau nimic nou de transmis?! Bătrânii de astăzi cu greu pot trece o lună fără vreo actualizare de la Warwick care să le transmită vreo directivă nouă.

De ce nu există nicio consemnare în scrierile istorice creștine din primul și al doilea secol a unui corp de guvernare centralizat? De ce nu există niciun indiciu privind o nouă locație pentru un corp de conducere după distrugerea Ierusalimului în anul 70 d.Cr.? În cele din urmă, congregația creștină a avut un corp de conducere. De fapt, au existat două. În cazul Bisericii Răsăritene, a ajuns să existe un corp de conducere care exercita un control centralizat la Constantinopol. Pentru Biserica de Vest, corpul de conducere se afla la Roma, sub controlul Papei și al cardinalilor. Cu alte cuvinte, corpurile de guvernare și ierarhiile ecleziastice au luat ființă doar atunci când s-a instalat apostazia, exact așa cum a prezis Pavel că se va întâmpla.

Iar acum știți ce îl oprește să se dezvăluie înainte de timpul lui potrivit. Este adevărat că această nelegiuire, care este un mister, lucrează deja, dar numai până când ceea ce acum îl oprește va fi înlăturat din cale. (2 Tesaloniceni 2:6, 7)

Un corp de guvernare în primul secol era măcar practic?

Nu trebuie să ne gândim prea mult ca să ne dăm seama că ideea unei autorități centralizate care să dirijeze activitatea de predicare în primul secol este ridicolă. Cum ar fi putut un corp de guvernare situat în Ierusalim să comunice cu congregații aflate la sute și chiar mii de kilometri distanță, într-o vreme în care nu exista un serviciu poștal fiabil și în care comunicațiile puteau să dureze săptămâni întregi până să ajungă, presupunând că ajungeau? Este suficient să ne uităm la călătoriile apostolului Pavel pentru a vedea cât de grele și periculoase erau călătoriile în acele vremuri.³⁹³

Organizația Martorilor lui Iehova alege să ignore aceste fapte și continuă să promoveze fantezia că un corp de guvernare a controlat congregația din primul secol prin numirea unor supraveghetori ambulanți, la fel ca supraveghetorii de circumscripție din zilele noastre. De exemplu:

Problemele serioase care nu puteau fi rezolvate de bătrânii locali erau aduse în atenţia unor supraveghetori itineranţi maturi, cum era Pavel. Chestiunile de doctrină foarte importante erau supuse atenţiei unui corp de guvernare central, care funcţiona în Ierusalim. Iniţial, corpul de guvernare a fost alcătuit din apostolii lui Isus Cristos, însă, mai târziu, a fost extins, incluzând şi bătrâni de congregaţie din Ierusalim. Toate congregaţiile recunoşteau autoritatea acordată de Dumnezeu corpului de guvernare şi reprezentanţilor lui pentru a organiza ministerul, pentru a numi bărbaţi care să îndeplinească anumite sarcini de serviciu şi pentru a lua decizii cu privire la chestiuni de doctrină. Când corpul de guvernare a soluţionat o chestiune controversată, congregaţiile au acceptat decizia luată şi „s-au bucurat de această încurajare“.³⁹⁴

A existat într-adevăr o autoritate centralizată care controla congregațiile în primul secol și există numeroase dovezi în Biblie pentru a stabili acest adevăr, dar acea autoritate centralizată nu era un grup de oameni care conduceau de la Ierusalim, ci mai degrabă Domnul nostru Isus.

Apostolul Pavel nu a fost numit de nici un așa-zis corp de guvernare din Ierusalim. El a fost numit direct de Isus Cristos.³⁹⁵ Când a numit supraveghetori în congregațiile pe care le-a înființat, a făcut-o sub conducerea Spiritului Sfânt, nu prin vreo comunicare cu bătrânii din Ierusalim. Apolo și Timotei au primit spiritul sfânt în timp ce predicau printre națiuni, nu de la Ierusalim. Orice autoritate pe care o aveau venea de la Isus prin spiritul sfânt și prin punerea mâinilor din partea fraților locali.³⁹⁶ Pavel hotărâse să meargă în Bitinia pentru a predica, dar spiritul lui Isus l-a oprit și în schimb l-a îndrumat să predice în Macedonia.³⁹⁷

În ciuda tuturor acestor dovezi, Martorii lui Iehova – sau membrii oricărei alte religii creștine majoritare din zilele noastre – vor susține că nu mai avem intervenția directă a spiritului sfânt și că pentru a controla și unifica milioane de oameni și pentru a gestiona bunuri în valoare de miliarde de dolari, trebuie să avem pe cineva la conducere care să opereze printr-o formă de structură de autoritate – o ierarhie ecleziastică, după cum a explicat Gerrit Lösch, membru al Corpului de guvernare, într-o declarație sub jurământ.³⁹⁸

Acest lucru este adevărat dacă acceptați premisa că Iehova Dumnezeu are nevoie de o organizație pentru a propovădui vestea bună și pentru a-i aduna pe cei aleși – copiii lui Dumnezeu.³⁹⁹ Dar ce se întâmplă dacă această premisă este greșită? Permitem ca gândirea eisegetică să ne ghideze? Nu ar trebui să căutăm mai întâi dovezi în Scriptură pentru a vedea cum Iehova Dumnezeu a gestionat și guvernat poporul Său în trecut?

De ce un corp de guvernare este un lucru rău

Cred, pe baza studiului meu din Scriptură, că orice tip de organism de conducere care controlează congregația creștină o va corupe în cele din urmă. Dar haideți să vedem ce are de spus Biblia.

Știm foarte puține lucruri despre lumea de dinaintea potopului. Ceea ce știm se limitează la doar nouă capitole din cartea Geneza. Doar nouă capitole pentru a acoperi peste 16 secole de istorie!

Se pare că Iehova Dumnezeu a lăsat omenirea în voia ei însăși, protejând doar câțiva indivizi aleși, care i-au rămas credincioși și care urmau să constituie descendența sămânței sau urmașul femeii profețite să aducă salvarea.⁴⁰⁰ Abia în lumea de după potop, Dumnezeu a creat o națiune pentru numele Său, ceea ce a făcut prin intermediul omului credincios Avraam. Scopul acelei națiuni a fost acela de a pregăti calea pentru Mesia, care va fi mijlocul prin care omenirea va fi salvată de păcat și de moarte.⁴⁰¹

Organizației Martorilor lui Iehova îi place să afirme că Israelul antic a fost prima organizație pământească a lui Iehova Dumnezeu. Ei fac acest lucru în încercarea de a stabili o bază scripturală pentru învățătura lor că ei sunt acum organizația pământească modernă a lui Dumnezeu. Totul se bazează pe premisa că Dumnezeu are o organizație cerească și una pământească și că numai printr-o organizație se poate realiza scopul lui Dumnezeu.⁴⁰²

Deși este adevărat că Iehova Dumnezeu are un „popor pentru numele Său” și că atât Israel cât și congregația creștină sunt numite națiuni, nicăieri în Biblie nu este folosit termenul de „organizație”.⁴⁰³ De ce preferă Martorii lui Iehova să se refere la ei înșiși ca la o organizație?

Nu cumva este pentru a sublinia natura organizată a formei lor de închinare? O organizație trebuie să fie guvernată pentru a-și menține unitatea prin intermediul unor reguli care să sublinieze conformitatea. Acesta este motivul pentru care multe organizații lumești folosesc însemne și chiar uniforme. Organizația face același lucru în felul ei. Nu există niciun motiv scriptural pentru ca toți bărbații creștini să meargă bărbieriți și să se îmbrace în costum și cravată, nici pentru ca femeile să evite costumele pantalon, chiar și în timpul iernii friguroase. Este o uniformă folosită pentru a impune conformitatea. Este acesta modul în care Iehova Dumnezeu vrea să ne închinăm la El? Să examinăm așa-zisa primă organizație pământească pentru a vedea dacă a fost organizată și, dacă da, cum.

Cartea biblică Judecători acoperă o perioadă de peste 300 de ani, începând cu cucerirea țării Canaan și terminând chiar înainte de instaurarea monarhiei israelite. Acest singur verset descrie cel mai bine modul în care a fost „organizată” națiunea lui Israel.

În zilele acelea nu era rege în Israel. Fiecare făcea ce era drept în ochii lui. (Judecători 17:6)

Ei trebuiau să urmeze legea lui Dumnezeu. Aveau preoția pentru a se împăca cu Dumnezeu atunci când păcătuiau, dar nu exista o autoritate conducătoare centrală. Capii de familie conduceau și făceau ceea ce credeau că este corect, în conformitate cu înțelegerea lor despre legea lui Dumnezeu. Făceau ei întotdeauna ceea ce era corect? Bineînțeles că nu. Până la urmă, vorbim despre oameni păcătoși. Dar acesta a fost cel mai bun aranjament posibil la acea vreme.

Este adevărat că Dumnezeu a numit judecători, dar treaba lor nu era să conducă națiunea. Ei erau acolo pentru a rezolva disputele dintre familii. Judecătorii au fost, de asemenea, folosiți pentru a-l salva pe Israel, conducându-i în războiul împotriva dușmanilor străini care îi înroboiseră.⁴⁰⁴ Dar odată ce această sarcină a fost îndeplinită, lucrurile au revenit la cum erau, fiecare om făcând ceea ce era corect în ochii lui.

Cu toate acestea, israeliții au vrut, în mod nebunesc, să renunțe la acest mod de viață și să se asemene cu națiunile din jurul lor, care toate erau conduse de regi. Dumnezeu i-a avertizat împotriva acestei alegeri și le-a spus că lucrurile vor merge prost pentru ei dacă va numi un rege peste ei; dar ei au insistat cu încăpățânare, și astfel a luat naștere neamul regal al regilor israeliți. Iată avertismentul lui Iehova. Vedeți dacă nu vă sună cunoscut:

Samuel a spus deci toate cuvintele lui Iehova poporului care-i cerea un rege. Și a zis: „Acestea vor fi drepturile regelui care va domni peste voi: Pe fiii voștri îi va lua la el, îi va pune la carele lui și printre călăreții lui, iar unii dintre ei vor trebui să alerge în fața carelor lui. Îi va numi căpetenii peste mii și căpetenii peste cincizeci, cu unii va ara, va strânge recolta și cu ei va pregăti echipamentul de război și echipamentul pentru carele lui. Pe fiicele voastre le va lua ca să-i facă amestecuri de uleiuri parfumate, mâncare și pâine. Cele mai bune dintre ogoarele voastre, dintre viile voastre și dintre livezile voastre de măslini le va lua și le va da slujitorilor lui. Din semănăturile voastre și din viile voastre va lua a zecea parte și le-o va da demnitarilor lui de la curte și slujitorilor lui. Pe servitorii voștri și pe servitoarele voastre, precum și cele mai bune cirezi ale voastre și măgarii voștri îi va lua și îi va folosi pentru lucrările lui. Va lua a zecea parte din turmele voastre, iar voi veți ajunge slujitorii lui. Și în ziua aceea veți striga din cauza regelui vostru, pe care vi l-ați ales, dar Iehova nu vă va răspunde în ziua aceea“.(1 Samuel 8:10-18)

Deci, iată avertismentul din gura lui Dumnezeu. Un rege, un guvernator sau un conducător uman nu va aduce binecuvântări, ci necazuri. S-a răzgândit Iehova când a abandonat națiunea lui Israel pentru ‘o națiune care va aduce roadele lui’ – adunarea creștină?⁴⁰⁵ Bineînțeles că nu. Nu există nimic în Scriptură care să indice că urma să existe un grup de bărbați care să guverneze congregația creștină. Trebuie doar să ne uităm la dovezile istoriei pentru a vedea unde a dus conducerea ecleziastică. Există măcar o religie care să fi beneficiat cu adevărat de pe urma faptului că bărbații le spun altor bărbați și femei ce să facă?⁴⁰⁶

Dar nu a numit Isus un sclav fidel și prevăzător pentru a conduce peste servitorii săi? Nu înseamnă asta că congregația creștină trebuie să fie organizată sub conducerea unui corp de guvernare pentru a îndeplini misiunea de a predica vestea bună în lume?

Practic, fiecare confesiune creștină s-a folosit de parabola sclavului fidel și prevăzător pentru a găsi sprijin scriptural pentru autoritatea unei clase clericale. Dar oare asta încerca Isus să ne spună prin această parabolă?

În capitolul următor vom analiza nu numai relatarea lui Matei despre sclavul fidel și prevăzător, ci și cea mai amplă pe care o prezintă Luca.

Martorii lui Iehova – Proclamatori ai Regatului lui Dumnezeu (1993)

it-1 pp. 498-499

Faptele 15:1, 2

La momentul redactării acestui articol, doar opt persoane formează Corpul de guvernare al Martorilor lui Iehova: Kenneth Cook, Samuel Herd, Geoffrey Jackson, Stephen Lett, Gerrit Lösch, Anthony Morris, Mark Sanderson și David Splane.

Faptele 1:15

it-1 engl. p. 498

2 Corinteni 11:23-27

w00 1/1 p. 31 „Avem nevoie de organizația lui Iehova”

Faptele 26:12-18

Faptele 18:24-28; 1 Corinteni 16:10-12

Faptele 16:9, 10

A se vedea „Anexa E: Declarația lui Gerrit Lösch” de la pagina 375.

Matei 28:19; 24:31

Geneza 3:15

Galateni 3:24; Romani 5:12-21

„Iehova Dumnezeu are o organizație pământească vizibilă care îi îndeplinește scopul.” (w68 8/1 p. 455)

Faptele 15:14; Matei 21:43

Judecători 2:10-16; 3:15

Matei 21:43

Eclesiastul 8:9

13

Cine este sclavul fidel și prevăzător?

Cine este sclavul fidel și prevăzător pe care stăpânul lui l-a numit peste servitorii săi ca să le dea hrană la timpul potrivit? (Matei 24:45)

La Matei 24:45-51, Isus ne-a dat o pildă despre doi sclavi. Unul dintre sclavi s-a dovedit a fi fidel și prevăzător (sau înțelept), în timp ce celălalt s-a întors spre rău. De-a lungul vieții mele de Martor al lui Iehova, am fost învățat să cred că sclavul fidel și prevăzător era o clasă formată din toți Martorii lui Iehova unși care trăiau pe pământ la un moment dat. Obișnuiam să ne referim la ei ca fiind „rămășița”.

Parabola se referea și la alți sclavi – slujitori – care erau înțeleși ca referindu-se la creștinii unși ca indivizi. Hrana la timpul potrivit se referea la hrana spirituală care era oferită de cei unși prin intermediul publicațiilor Societății Watch Tower. Bunurile erau toate posesiunile lui Cristos, care includeau banii, proprietățile, clădirile și toate celelalte bunuri folosite în sprijinul lucrării de predicare. Aceste averi includeau, de asemenea, toți membrii Alte oi – o clasă de creștini despre care Martorii susțin că nu sunt unși cu Spiritul Sfânt și care au o speranță de salvare pământească. Clasa sclavilor se presupune că a fost desemnată peste toate bunurile stăpânului în 1918.407

Toate acestea s-au schimbat brusc în octombrie 2012, când David Splane, membru al Corpului de guvernare, a dezvăluit o nouă lumină la întâlnirea anuală a Societății Watch Tower. Aparent, Iehova Dumnezeu a dezvăluit Corpului de Guvernare că, după un secol de greșeli, doar ei erau întruchiparea sclavului fidel și prevăzător. Nu a fost furnizată nicio dovadă, scripturală sau de altă natură, pentru această schimbare doctrinară. Se aștepta ca comunitatea Martorilor să o accepte doar pentru că liderii lor au spus că așa este. De fapt, Corpul de guvernare dădea mărturie despre sine că fusese numit de Isus Cristos în 1919 ca sclavul Său fidel și prevăzător.

Isus ne spune: „Dacă numai eu depun mărturie despre mine, mărturia mea nu este adevărată”.⁴⁰⁸ Dacă acest lucru se aplică lui Isus, cu atât mai mult trebuie să se aplice oamenilor păcătoși?

În capitolul anterior, am văzut că nu există nici un sprijin scriptural pentru ideea că în primul secol exista un corp de guvernare care să controleze lucrarea de predicare și congregațiile. Cu toate acestea, actualul Corp de guvernare al Martorilor lui Iehova nu este preocupat de acest lucru. Ei obișnuiau să vorbească mult despre corpul de guvernare din primul secol în anii trecuți, dar din 2020, au uitat aproape cu totul de el. Motivul, se pare, se datorează unui videoclip din iunie 2020 de pe JW.org intitulat „«Sclavul» nu are 1900 de ani (Matei 24:45)”, prezentat de David H. Splane din Corpul de guvernare.

În acel videoclip, Splane încearcă să explice de ce ei cred acum că nu a existat un sclav fidel și prevăzător desemnat de Isus în ultimii 1.900 de ani și de ce a apărut abia în 1919.409 El nu oferă nicio dovadă scripturală pentru a susține această afirmație scandaloasă. Dar nu vom pierde timpul încercând să dezmințim speculațiile umane nefondate și bazate pe interes. În schimb, haideți să învățăm ce putem chiar din Biblie.

Există două relatări ale parabolei sclavului fidel și prevăzător. Publicațiile Watch Tower se concentrează aproape exclusiv pe ceea ce a consemnat Matei, dar relatarea lui Luca este mai detaliată și merită atenția noastră. Poate vă întrebați de ce publicațiile nu pun accentul pe relatarea mai detaliată a parabolei pe care o face Luca. Răspunsul la această întrebare este oferit la următorul subtitlu.

De ce ignoră Corpul de guvernare relatarea lui Luca despre administratorul fidel?

Deoarece analiza noastră nu va fi o interpretare eisegetică interesată, vom începe prin a include contextul mai larg. Isus vorbește prin intermediul parabolelor sau al ilustrațiilor. El spune:

Mijlocul să vă fie încins și lămpile aprinseși să fiți ca oamenii care își așteaptă stăpânul când se întoarce de la nuntă, pentru ca, atunci când va veni și va bate, să-i deschidă îndată. Fericiți sunt sclavii aceia pe care stăpânul, la venire, îi găsește veghind! Adevărat vă spun: El se va încinge, îi va pune să se întindă la masă și, venind lângă ei, le va sluji. Dacă sosește la a doua strajă sau chiar la a treia și îi găsește așa, fericiți sunt ei! Dar să știți că, dacă stăpânul casei ar fi știut la ce oră vine hoțul, ar fi vegheat și n-ar fi lăsat să i se spargă casa. Și voi să fiți pregătiți, pentru că Fiul omului vine la o oră la care nu vă gândiți. (Luca 12:35-40)

Această parabolă sau ilustrație are elemente clar definite. Stăpânul sclavilor este absent. Sclavii trebuie să rămână treji pentru a găsi favoarea în ochii stăpânului la întoarcerea acestuia. Sclavii nu au cum să știe când se va întoarce stăpânul.

Citind avertismentul final al stăpânului că se va întoarce într-un moment la care ucenicii săi ‘nu se gândeau’, mă face să mă întreb la ce se gândeau Russell și asociații săi când au prezis că Isus se va întoarce în octombrie 1914 ca să aducă sfârșitul și să restabilească Israelul! Domnul ne spune: „Voi veni într-un moment la care voi nici nu vă gândiți”, dar Russell spune: „Ah, nu, Doamne. Ai înțeles totul greșit. Am nimerit deja anul și luna”.

Luca nu face nicio mențiune despre sclavul sau administratorul fidel și prevăzător în versetele pe care tocmai le-am citit, dar ele sunt legate de parabola sclavului sau administratorului fidel și prevăzător. De unde știm asta? Prin context. Imediat după ce a auzit cuvintele lui Isus la Luca 12:35-40, Petru este determinat să întrebe în versetul 41: „Doamne, ne spui această ilustrație doar nouă sau și tuturor?”⁴¹⁰

Petru vrea să știe dacă acest avertisment se aplică doar celor prezenți, sau tuturor ucenicilor, sau tuturor iudeilor. În loc să-i dea un răspuns direct, Isus se lansează în celebra parabolă a sclavului sau a administratorului credincios.

Și Domnul a răspuns: „Cine este administratorul fidel, cel prevăzător, pe care stăpânul lui îl va numi peste toți slujitorii săi ca să le dea mereu măsura de hrană la timpul potrivit? Fericit este sclavul acela dacă stăpânul lui, la venire, îl va găsi făcând așa! Adevărat vă spun că-l va numi peste toate bunurile sale. Dar, dacă sclavul acela zice în inima lui: «Stăpânul meu întârzie să vină» și începe să-i bată pe servitori și pe servitoare, să mănânce, să bea și să se îmbete, stăpânul sclavului aceluia va veni într-o zi în care el nu-l așteaptă și la o oră pe care n-o știe, îl va pedepsi cu toată asprimea și îi va da partea cu cei infideli. Atunci sclavul acela care a înțeles voia stăpânului său, dar care nu s-a pregătit sau n-a făcut după voia sa va fi bătut cu multe lovituri. Dar cel care n-a înțeles și de aceea a făcut lucruri pentru care merită lovituri va fi bătut cu puține lovituri. Într-adevăr, cui i s-a dat mult i se va cere mult și cui i s-a încredințat mult i se va cere mai mult decât de obicei. (Luca 12:42-48)

În ilustrarea care a provocat întrebarea lui Petru (vs. 35-40), Isus se concentrează doar pe necesitatea ca sclavii să rămână treji și pregătiți. Cu toate acestea, în răspunsul pe care îl oferă la întrebarea lui Petru, El explică de ce trebuie să fie pregătiți și treji. El subliniază din nou natura neașteptată a întoarcerii stăpânului, dar explică și necesitatea ca sclavul să își facă treaba în absența stăpânului. Sarcina este una simplă: să-și hrănească tovarășii sclavi cu hrană, după cum este necesar, „la timpul potrivit”.

Din nou, aplicarea pe care o dă Corpul de guvernare parabolei sclavului sau administratorului fidel își bate joc de avertismentul lui Isus. Isus spune în Luca 12:40 că va veni într-un moment la care ucenicii săi nu se gândesc, iar apoi, din nou, în versetul 46, Isus, adresându-se în mod special sclavului rău, ne spune că „va veni într-o zi în care el nu-l așteaptă și la o oră pe care n-o știe”.

Având în vedere acest dublu avertisment, cum poate Corpul de guvernare să rămână cu fața serioasă în timp ce pretinde că știa până și anul și luna (octombrie 1914) când va reveni Isus? Își bat joc de cuvintele Domnului nostru? S-ar părea că da, dar, după cum am văzut deja în această carte și vom vedea din nou acum, gluma este pe seama lor.

Dar aceasta nu este singura greșeală în raționamentul din spatele doctrinei Watch Tower a sclavului fidel și prevăzător. Abia am zgâriat suprafața.

Veți observa că stăpânul din parabolă nu numește un sclav fidel și prevăzător! El încadrează numirea printr-o întrebare. El numește un sclav care speră că se va dovedi fidel și prevăzător, dar rezultatul acelui sclav nu este predeterminat. Cu alte cuvinte, el nu este numit pentru că este fidel și prevăzător. El este numit în speranța că se va dovedi a fi fidel și prevăzător. Puteți vedea diferența?

Relatarea lui Luca demonstrează acest lucru, arătând că, deși există un sclav fidel și prevăzător, există și unul rău. În plus, mai există încă doi sclavi. Versetul 47 vorbește despre un sclav care a înțeles care era voința stăpânului, dar nu s-a conformat dorințelor acestuia. Acel sclav este bătut cu multe lovituri sau biciuiri. Există un alt sclav în versetul 48 care, de asemenea, nu s-a conformat dorințelor stăpânului, dar eșecul său s-a datorat ignoranței. Aparent, el nu știa ce i se cerea cu adevărat, probabil pentru că nu a citit cuvintele stăpânului, ci s-a bazat pe alții care să le interpreteze pentru el. Cu toate acestea, el este totuși pedepsit, deși nu atât de sever ca sclavul care a nesocotit cu bună știință.

Dacă acceptăm interpretarea Corpului de guvernare conform căreia se face referire la un grup mic de persoane, atunci trebuie să acceptăm, de asemenea, că ceilalți trei sclavi sunt reprezentați de alte grupuri mici de persoane. Acest lucru nu se potrivește bine în cadrul teologiei Martorilor lui Iehova. Dacă Sclavul fidel și prevăzător a fost numit în 1919, atunci cine era Sclavul rău la acel moment? Și cine a fost, în 1919, sclavul care nu a făcut voia stăpânului cu bună știință și cum a fost bătut cu multe lovituri? De asemenea, pe cine cuprinde sclavul care nu a făcut voia stăpânului din ignoranță și cum este pedepsit cu câteva lovituri?

Organizația încearcă să ocolească acest lucru ignorându-i pe ceilalți doi sclavi și concentrându-se doar pe relatarea lui Matei, care menționează doar doi sclavi: Un sclav fidel și un sclav rău. Apoi, ei îl scot din calcul pe sclavul rău, susținând că nu este o persoană reală, ci doar un avertisment metaforic. Cu alte cuvinte, sclavul fidel este o numire literală, dar sclavul rău este un avertisment figurat. Putem remarca acest lucru din acest extras din Turnul de veghe din 2015:

În ilustrarea despre sclavul fidel şi prevăzător, Isus a vorbit despre un sclav rău, care îşi bătea tovarăşii de sclavie. Prin aceste cuvinte, Isus n-a profeţit că avea să apară o clasă a sclavului rău. Mai degrabă, el a avertizat sclavul fidel să nu manifeste trăsăturile unui sclav rău.⁴¹¹

Este destul de exagerat, dar ar fi imposibil să se extindă pentru a explica despre ceilalți doi sclavi despre care vorbește Luca, motiv pentru care nu există practic nici o mențiune și nici o explicație dată la Luca 12:47, 48 în ultimii 70 de ani de publicații Watch Tower.

Examinând relatarea lui Luca din punct de vedere exegetic

Dacă vă întoarceți și citiți Luca 12:35-40 cu privire la necesitatea ca sclavii să fie treji, vedeți vreun motiv pentru a concluziona că Isus se referă la un mic grup de sclavi, unul desemnat să supravegheze întreaga congregație? Nu, este evident că aceste cuvinte de avertizare sunt adresate tuturor creștinilor, pentru că toți creștinii sunt slujitorii Stăpânului, Domnul nostru Isus Cristos. Cu toții trebuie să rămânem treji și să ne ținem lămpile figurate aprinse.

Atunci de ce ar considera cineva că explicația amplificată dată ca răspuns la întrebarea lui Petru în Luca 12:41 s-ar referi brusc la un mic grup de indivizi? Unii au tras această concluzie pentru că acest sclav este desemnat să își hrănească tovarășii sclavi. Acest lucru duce la concluzia că acest sclav se află într-o poziție de supraveghere. Dar eu vă întreb: cine îl hrănește pe acest sclav care îi hrănește pe ceilalți? Observați că Isus face această numire pentru că a plecat și nu mai este prin preajmă pentru a se ocupa el însuși de hrănire. Așadar, acest sclav face treaba de a-i hrăni pe ceilalți sclavi, dar cine îl hrănește pe el?

Biblia răspunde la această întrebare în Coloseni 3:16, care spune: „Cuvântul lui Cristos să locuiască din belșug în voi, când vă învățați și vă sfătuiți unii pe alții cu toată înțelepciunea…” (NW 1984 engl, BSB engl., NTR – Noua Traducere Românească).

Cu toții ne hrănim, ne învățăm și ne sfătuim unii pe alții în diferite momente, după cum apare nevoia. Uneori îi hrănim pe alții, iar alteori noi suntem cei care au nevoie să fie hrăniți. De aceea, Isus adaugă expresia „la timpul potrivit”. Fiecare dintre noi are nevoie de hrană spirituală pentru a fi puternic atunci când ne confruntăm cu diverse încercări. Chiar și cei mai puternici dintre noi pot slăbi uneori. A existat vreodată cineva mai puternic decât Isus Cristos însuși? Și totuși, chiar și El a avut nevoie de sprijin în cel mai dificil moment al său, iar acest ajutor l-a primit de la Tatăl Său ceresc, care i-a trimis un înger pentru a-l sluji și a-l întări – pentru a-l hrăni spiritual.⁴¹²

Dacă Domnul nostru a avut nevoie să fie hrănit într-un astfel de moment, cu atât mai mult noi, oameni jalnici și slabi ce suntem, avem nevoie de sprijinul altora în diferite momente ale vieții noastre? Biblia ne spune: „Fierul ascute fierul. Tot așa, un om ascute fața altui om”.⁴¹³

Eroarea Corpului de guvernare este de a lua această parabolă și de a o transforma într-o profeție. Ei fac acest lucru pentru că trebuie să găsească o bază scripturală care să justifice preluarea puterii și controlului asupra întregii congregații a Martorilor lui Iehova, cu miliardele de dolari în fonduri și active. Ei și-au asumat rolul de lideri, deși Isus ne-a spus că nimeni nu ar trebui să fie liderul nostru, și își asumă, de asemenea, rolul de învățători, deși Isus ne-a spus că numai El este învățătorul nostru. El ne-a avertizat pe toți:

Dar VOI să nu vă numiți Rabi, fiindcă unul singur este învățătorul vostru, în timp ce VOI toți sunteți frați. Mai mult decât atât, să nu numiți tată al VOSTRU pe nimeni pe pământ, căci unul singur este Tatăl VOSTRU, Cel ceresc. Și să nu vă numiți «conducători», pentru că unul singur este Conducătorul VOSTRU, Cristosul. Cel mai mare dintre VOI să fie slujitorul VOSTRU. Cine se înalță va fi umilit și cine se umilește va fi înălțat. (Matei 23:8-12)

În aceste versete, Isus nu spune că nimeni nu ar trebui să învețe pe altcineva și nici nu neagă necesitatea ca cineva să preia conducerea în orice activitate. Ceea ce spune el este că nimeni nu ar trebui să îl înlocuiască pe el ca lider al nostru, pentru că numai el ne poate spune ce să facem și ce să nu facem cu viața noastră. De asemenea, nimeni nu ar trebui să îl înlocuiască în calitate de învățător al nostru. Oricine îl învață pe altul nu face decât să transmită învățătura lui Cristos și nu vine cu propria interpretare. A veni cu propria interpretare și a o impune turmei înseamnă că o persoană – sau un grup de persoane – are pretenția de a-L înlocui pe Isus ca Învățător.

După cum a spus, suntem cu toții frați, dar dacă un grup vrea să devină mai mult decât frații noștri, dacă există un grup de oameni care dorește să devină guvernatorii sau conducătorii noștri, atunci trebuie să găsească un fundament în Scriptură pentru acest lucru. Nu există nicio bază pentru asta, așa că trebuie să inventeze una. Bărbații din Corpul de guvernare au exploatat parabola Sclavului fidel și prevăzător în acest scop. Făcând acest lucru, ei s-au înălțat pe ei înșiși. Ei nu au ținut cont de sfatul lui Isus pe care tocmai l-am citit: „Cine se înalță va fi umilit și cine se umilește va fi înălțat”.

Identificarea celor patru sclavi

Odată ce am înțeles că parabola sclavului fidel se aplică tuturor copiilor lui Dumnezeu, putem începe să o înțelegem. O modalitate bună de a realiza acest lucru este să aplicăm raționamentul invers la parabolă; adică, să o examinăm în sens invers, pornind de la concluzia ei.

Sclavul fidel și prevăzător

Sclavul fidel este singurul dintre cei patru care este desemnat să aibă grijă de toate bunurile Domnului. Cum se împlinește acest lucru?

Știm că Isus a fost numit peste toate lucrurile din cer și de pe pământ.⁴¹⁴ Știm că Regatul Lui va dura o mie de ani și că, împreună cu El, Copiii lui Dumnezeu vor domni ca regi în aceeași perioadă de timp.⁴¹⁵ Biblia ne spune că Cristos îi aparține lui Dumnezeu, că Copiii lui Dumnezeu îi aparțin lui Cristos și că toate lucrurile aparțin Copiilor lui Dumnezeu.⁴¹⁶ Știm, de asemenea, că printre Copiii lui Dumnezeu se numără atât bărbați, cât și femei.⁴¹⁷ Ceea ce înseamnă că toți creștinii fideli, bărbați și femei, vor fi numiți peste bunurile Domnului ca regi și preoți, deoarece toate lucrurile le vor aparține.

Acest singur fapt infirmă afirmația Corpului de guvernare că doar ei sunt Sclavul fidel și prevăzător, sclav despre care ei susțin că a apărut abia în 1919. Dacă acceptăm interpretarea Corpului de guvernare, atunci trebuie să concluzionăm că cei doisprezece apostoli nu alcătuiesc sclavul și, prin urmare, nu vor fi numiți peste toate bunurile lui Cristos. O astfel de concluzie este pur și simplu absurdă!

Acest lucru trebuie repetat: Există un singur sclav pe care Isus Cristos îl numește peste toate bunurile sale: Sclavul fidel și prevăzător. Dacă acest sclav este limitat la Corpul de guvernare din 1919, atunci oameni ca J. F. Rutherford, Fred Franz și Stephen Lett se așteaptă să prezideze peste toate lucrurile din ceruri și de pe pământ, în timp ce apostolii, precum Petru, Ioan și Pavel, stau pe margine și privesc.

Ce prostii scandaloase ar vrea să creadă acești oameni!

Cu toții suntem hrăniți spiritual de către alții și cu toții avem ocazia de a întoarce favoarea atunci când altcineva are nevoie de hrană spirituală.

De câțiva ani mă întâlnesc online cu creștini fideli, adevărați copii ai lui Dumnezeu. Deși ați putea crede că am cunoștințe considerabile din Scripturi, vă pot asigura că nu trece săptămână fără să nu învăț ceva nou la întrunirile noastre. Ce schimbare revigorantă a fost aceasta după ce am îndurat decenii de întruniri plictisitoare și repetitive la Sala Regatului.

Acest lucru nu se datorează faptului că aceste întruniri online sunt pline de cercetători ai Bibliei și de experți erudiți. Dimpotrivă. Ceea ce avem este un grup de oameni plini de spirit, mulți din medii sociale modeste. Diferența este că spiritul vorbește prin ei toți într-o atmosferă care promovează libertatea de exprimare. Astfel, fiecare are un rol în hrănirea servitorilor, a slujitorilor casei Domnului nostru. Dacă doriți să experimentați pe viu aceste grupuri de studiu biblic online, programul întrunirilor este postat pe https://beroeans.net/events/.

Sclavul rău

Noi toți, ca sclavi ai lui Isus, avem potențialul de a fi declarați fideli și prevăzători de către Domnul nostru la viitoarea Sa prezență. În aceeași măsură, dacă obosim să așteptăm și devenim egoiști și indulgenți, ‘mâncând, bând și îmbătându-ne’, și începem să ne maltratăm tovarășii sclavi, riscăm să fim declarați răi. Nu trebuie să fii membru al clerului pentru a fi calificat drept cineva care își bate tovarășii sclavi. La fel cum oricare dintre noi se poate califica drept sclav credincios, hrănindu-i pe sclavii noștri tovarăși cu hrană spirituală atunci când au nevoie, oricare dintre noi poate deveni abuziv față de tovarășii noștri sclavi.

Organizația este o bună lecție în acest sens. Pe canalul meu de YouTube, am avut ocazia să public înregistrări ale unor audieri judiciare în care victima este acuzată de apostazie pentru simplul fapt că a vrut să-și hrănească tovarășii de robie cu adevărul din Cuvântul lui Dumnezeu. Corpul de guvernare decretează că astfel de persoane trebuie să fie tratate pe cale judiciară. Filiala îi instruiește pe supraveghetorii de circumscripție să îi instruiască pe bătrânii de congregație locali cu privire la procedurile adecvate pentru a administra ceea ce lor le place să numească „disciplină”. Dar bătrânii de congregație locali nu trebuie să se conformeze. Ei nu trebuie să își bată tovarășii sclavi.

Nu avem niciun motiv să concluzionăm că sclavul rău se limitează la bărbații care sunt numiți în poziții oficiale într-o biserică sau congregație, cum ar fi preoții sau bătrânii locali. Toți bărbații și femeile din congregație pot acționa în modul descris în această parabolă. Dacă frații și surorile se angajează în bârfe false și dăunătoare și susțin cu ușurință politicile bisericii, aplaudându-l pe preot în timp ce arde ereticul pe rug sau respectând politicile de evitare a unei organizații, pot scăpa de judecata sclavului rău? În ceea ce privește pedeapsa sa, citim că Isus „îl va pedepsi cu toată asprimea și îi va da partea lui cu ipocriții. Acolo va fi plânsul și scrâșnirea dinților”.⁴¹⁸

Cei doi sclavi care sunt bătuți

În timp ce Matei vorbește doar de doi sclavi, Luca menționează patru, dintre care ultimii doi sunt bătuți pentru că nu sunt ascultători:

Atunci sclavul acela care a înțeles voia stăpânului său, dar care nu s-a pregătit sau n-a făcut după voia sa va fi bătut cu multe lovituri. Dar cel care n-a înțeles și de aceea a făcut lucruri pentru care merită lovituri va fi bătut cu puține lovituri. Într-adevăr, cui i s-a dat mult i se va cere mult și cui i s-a încredințat mult i se va cere mai mult decât de obicei. (Luca 12:47, 48)

Ceilalți doi sunt pedepsiți, dar nu în aceeași măsură ca sclavul cel rău. Sclavul rău este dat afară din casa stăpânului și i se atribuie aceeași soartă ca și ipocriților și necredincioșilor. Aceasta nu este o soartă pe care și-ar dori-o niciunul dintre noi.

Ceilalți doi sclavi nu sunt dați afară, ci sunt pedepsiți. Ei pierd dreptul de a fi numiți peste bunurile stăpânului, ceea ce înseamnă că nu vor avea parte de Regatul Cerurilor ca regi și preoți. Totuși, ei vor trăi. Acest lucru implică o parte din învierea celor nedrepți.⁴¹⁹

Există creștini care știu care este voia lui Cristos, dar aleg să nu o facă. Ei nu le fac rău fraților creștini, în sensul că nu participă la bătaia lor, așa cum face sclavul cel rău. Poate că au devenit toleranți față de greșeli, precum cei din adunarea din Tiatira⁴²⁰ care au tolerat-o pe femeia Izabela, care se numea profetesă și care i-a indus în eroare pe unii creștini pentru a comite curvie. Poate că au devenit pur și simplu apatici, așa cum au fost membrii congregației din Laodiceea⁴²¹, devenind confortabili în bogăția lor.

Să știm ce ne cere Cristos și totuși să nu facem voia Lui are ca rezultat faptul că suntem bătuți cu multe lovituri. Pe de altă parte, există mulți creștini care cred că fac voia lui Cristos, ascultând de toate poruncile Lui și ducând o viață creștină bună. Aceștia sunt creștini care sunt induși în eroare de învățături false seducătoare. Majoritatea creștinilor, inclusiv Martorii lui Iehova, cred cu adevărat că Îl slujesc pe Dumnezeu. Martorii care se supun liderilor lor și evită pe cineva pentru că spune adevărul, cred că fac acest lucru din dragoste și din supunere loială față de Dumnezeu, așa cum a prezis Isus:

Vă vor da afară din sinagogă [sau din Sala Regatului]. De fapt, vine ceasul când oricine vă va omorî [sau te vor evita] va crede că a îndeplinit un serviciu sacru pentru Dumnezeu. (Ioan 16:2)

Să nu faci voia Domnului nu este o scuză, chiar dacă cineva acționează din ignoranță. Cu toate acestea, pedeapsa este mai mică pentru astfel de persoane. Ei vor fi bătuți cu câteva lovituri. Nu este definită exact forma pe care o va lua această pedeapsă. Are vreo importanță? Vrea vreunul dintre noi să se afle pe calea cea grea? Eu cred că nu! Mai bine să fim socotiți de Cristos ca fiind fideli și prevăzători, nu sunteți de acord?

w52 1/2 p. 77-78; w90 15/3 p. 10-14 par. 3, 4, 14; w98 15/3 p. 20 par. 9; w01 15/1 p. 29; w06 15/2 p. 28 par. 11; w09 15/10 p. 5 par. 10; w09 15/6 p. 24 par. 18; w09 15/6 p. 24 par. 16; w09 15/6 p. 22 par. 11; w09 15/2 p. 28 par. 17; w10 15/9 p. 23 par. 8; w10 15/7 p. 23 par. 10

. Ioan 5:31

Video de la închinarea de dimineață din 15 iunie 2020

Luca 12:41

w15 15/3 p. 23-24 par. 15

Luca 22:43

Proverbe 27:17

Matei 28:18

Revelația 20:4-6

1 Corinteni 3:21-23

Galateni 3:26-28; 1 Petru 3:7

Matei 24:51; Luca 12:46

Faptele 24:15; Ioan 5:28, 29

Revelația 2:20

Revelația 3:14-18

14

Ar trebui să mă împărtășesc din pâine și vin?

Fiindcă voi n-ați primit un spirit de sclavie care provoacă din nou teamă, ci ați primit un spirit de adopție ca fii, spirit prin care strigăm: „Ava, Tată!“ (Romani 8:15)

Biblia ne spune în Ioan 1:12 că „tuturor celor ce l-au primit, el [Isus] le-a dat dreptul să devină copii ai lui Dumnezeu, fiindcă au manifestat credință în numele său”. Aceasta înseamnă că oricine își pune credința în Isus primește dreptul de a deveni copil al lui Dumnezeu. Am învățat acest lucru în analiza scripturală a doctrinei „alte oi” a Martorilor lui Iehova.⁴²²

Dacă ai crezut întotdeauna că faci parte din categoria „alte oi”, faptul că ai aflat că Alte oi sunt de fapt creștini unși de origine din națiuni (neevrei) înseamnă că trebuie să ai speranța cerească și că ar trebui să te împărtășești din embleme. Acesta este un pas uriaș pe care mulți Martori ai lui Iehova trebuie să îl facă. Părerea mea este că, după ani de ilustrații idilice ale Turnului de veghe și videoclipuri emoționante ale congreselor regionale care descriu viața veșnică într-un paradis pământesc, speranța cerească pur și simplu nu vă atrage.

Pe deasupra, mai vine și sentimentul de neîndreptățire care a fost inculcat Martorilor lui Iehova prin aplicarea greșită a Romani 8:15, așa cum ilustrează acest fragment din Turnul de veghe din 2016:

9 Dar de unde știe cineva că are chemarea cerească, sau că a primit într-adevăr acest acont special? Răspunsul reiese clar din cuvintele lui Pavel către creștinii unși din Roma, care au fost „chemați să fie sfinți”. El le-a spus: „Voi n-ați primit un spirit de sclavie care provoacă din nou teamă, ci ați primit un spirit de adopție ca fii, spirit prin care strigăm: «Ava, Tată!» Spiritul însuși depune mărturie împreună cu spiritul nostru că suntem copii ai lui Dumnezeu” (Rom. 1:7; 8:15, 16). Simplu spus, prin intermediul spiritului său sfânt, Dumnezeu ajută acea persoană să înțeleagă în mod clar că este invitată să devină un viitor moștenitor al Regatului (1 Tes. 2:12).

10 Cei care au primit această invitație specială de la Dumnezeu nu mai au nevoie de o mărturie din alte surse. Ei nu au nevoie ca altcineva să verifice ce li s-a întâmplat.⁴²³

Voi explica de ce acest semn special sau această invitație specială nu este scripturală mai târziu în acest capitol. Deocamdată, trebuie să înțelegem că toți Martorii sunt botezați ca fiind una dintre Alte oi. Ți se spune că ajungi să fii unul dintre cei unși doar dacă te cheamă Dumnezeu, dar de ce te-ar chema dacă are mii de Martori ai lui Iehova credincioși de mult timp din care să aleagă? În plus, din moment ce modalitatea acestei chemări nu este niciodată explicată, cum poți fi sigur că ai fost chemat și că nu trăiești doar un episod psihotic sau că suferi de iluzii de grandoare? Din moment ce Biblia nu spune nimic despre „această invitație specială”, nu ai pe ce să te bazezi. Astfel, a începe să participi la ea poartă cu sine un stigmat.

Am început să mă împărtășesc cu câțiva ani înainte de a fi înlăturat ca bătrân. Cu toate acestea, am făcut acest lucru în particular cu soția mea și cu câțiva prieteni apropiați. Motivul pentru care nu m-am împărtășit la Comemorarea anuală a Martorilor lui Iehova a fost că știam că voi fi stigmatizat. Colegii mei bătrâni de congregație ar fi crezut că mă ridicam deasupra lor, acționând cu înfumurare. Cu toate acestea, după ce am fost înlăturat ca bătrân, am devenit mai puțin preocupat de o astfel de stigmatizare și am simțit că ar putea fi un mijloc de a deschide dialogul cu unii dintre prietenii mei. Nu s-a dovedit a fi așa.

Ceea ce a rezultat de prima dată când m-am împărtășit la Sala Regatului a fost un efort din partea unor bătrâni de a mă aduce în fața unui comitet judiciar. Aceștia au considerat că împărtășirea mea era o dovadă în plus a ceea ce ei considerau a fi o gândire apostată. Să ne oprim un moment să digerăm acest lucru. Aici avem un creștin care acționează pe baza conștiinței sale pentru a se supune unei porunci a lui Isus Cristos, iar reacția bătrânilor este de a-l acuza de apostazie. Din acest motiv, soția mea a refuzat să se împărtășească cu mine la Sala Regatului. Ea și-a dat seama că faptul de a ne împărtăși amândoi i-ar fi ofensat pe mulți și ne-ar fi cauzat probleme. Avea dreptate, bineînțeles.

A existat o congregație în Miami, Florida, unde un grup mic – mai mult de zece vestitori – au început să se împărtășească cu toții. Am fost informat de sora mea, care locuiește în apropiere, că sediul central a trimis un reprezentant pentru investigații. Imaginați-vă! Creștini care acceptă oferta lui Isus pentru viața veșnică și fac acest lucru în mod flagrant în public! Ce oroare! Trimiteți trupele pe ei!

Isus le-a zis: „Foarte adevărat vă spun: Dacă nu mâncați carnea Fiului omului și nu beți sângele lui, nu aveți viață în voi înșivă. Cine se hrănește cu carnea mea și bea sângele meu are viață veșnică și eu îl voi învia în ziua din urmă, deoarece carnea mea este adevărata hrană și sângele meu este adevărata băutură. Cine se hrănește cu carnea mea și bea sângele meu rămâne în unitate cu mine și eu în unitate cu el. Așa cum Tatăl, care trăiește, m-a trimis, iar eu trăiesc datorită Tatălui, așa și cine se hrănește din mine va trăi datorită mie. Aceasta este pâinea care a coborât din cer. Nu este ca atunci când strămoșii voștri au mâncat și totuși au murit. Cine se hrănește cu pâinea aceasta va trăi pentru totdeauna“. (Ioan 6:53-58)

„Dar eu nu vreau să merg la cer!”

Aceasta este o obiecție frecventă pe care o aud de la Martorii lui Iehova, o obiecție pe care am simțit-o și eu când am realizat pentru prima dată speranța care mi s-a revelat. Dar m-am consolat cu aceste versete:

Dar, așa cum este scris: „Lucruri pe care ochiul nu le-a văzut, urechea nu le-a auzit și la inima omului nu s-au suit, așa sunt lucrurile pe care le-a pregătit Dumnezeu pentru cei ce-l iubesc“. Dar nouă Dumnezeu ni le-a dezvăluit prin spiritul său, căci spiritul cercetează toate lucrurile, chiar și lucrurile profunde ale lui Dumnezeu. (1 Corinteni 2:9, 10)

Îți deschizi mâna și satisfaci dorința a tot ce este viu. Iehova este drept în toate căile sale și loial în toate lucrările sale. (Psalmul 145:16, 17)

Când am început să mă împărtășesc pentru prima dată, în ascultare de porunca lui Isus ca toți creștinii să facă acest lucru „în amintirea mea”, încă acceptam învățătura JW conform căreia cei unși merg în cer și nu se mai întorc niciodată la viața de pe pământ. Nu știam cum ar fi să trăiesc în cer, dar mi-am dat seama că dacă pasajele pe care tocmai le-am citit sunt adevărate, ar trebui să fie la fel de bine, dacă nu chiar mai bine, decât să trăiești pe pământ. Apoi, pe măsură ce a trecut timpul, am început să mă întreb dacă nu cumva mă lăsam din nou influențat de îndoctrinarea JW.

Spune de fapt Biblia că creștinii merg la cer? Am decis că ar fi o prostie să accept orbește un astfel de raționament, care, aș putea adăuga, nu este deloc exclusiv al Martorilor. Atât catolicii, cât și protestanții cred, de asemenea, că creștinii credincioși merg la cer. Principala diferență este că ei nu limitează numărul acestora la doar 144.000, așa cum fac Martorii.

Locație! Locație! Locație!

În timp ce locația poate fi cel mai important lucru atunci când vine vorba de proprietăți imobiliare, ar trebui să conteze cu adevărat în ce privește salvarea ta?

Răsplata pe care o primim nu este legată de locul în care trăim, ci de ceea ce avem ocazia să facem. Cu toate acestea, dacă ne concentrăm asupra locației, așa cum suntem predispuși să facem datorită influenței publicațiilor Watch Tower, putem interpreta greșit cu ușurință Scriptura. De exemplu, dacă întrebați un martor al lui Iehova: „Unde este Regatul lui Dumnezeu?”, el va răspunde fără îndoială: „În ceruri”. Cu toate acestea, dacă introduceți expresiile „regatul în ceruri” și „regatul în cer” în programul Watchtower Library, veți obține zero rezultate în Biblie. Pe de altă parte, expresia „regatul din ceruri” apare de aproximativ 33 de ori în Traducerea Lumii Noi, deși numai în cartea Matei.

Există o diferență semnificativă între „din ceruri” și „în ceruri”. Unul vorbește despre origine, în timp ce celălalt vorbește despre locație. În Biblie, cuvântul „cer” este ouranos. În ceea ce privește modul în care este folosit, Concordanța Strong enumeră: „cer, (a) cerurile vizibile: atmosfera, cerul, cerul înstelat, (b) cerurile spirituale”. HELPS Word-studies are următorul lucru de spus despre acest cuvânt:

3772 ouranós – cer (singular), și aproape la fel de des folosit la plural („ceruri”). „Singularul și pluralul au nuanțe distincte și, prin urmare, ar trebui să fie distinse în traducere (deși, din păcate, rareori sunt)” (G. Archer).

O analiză exhaustivă a cuvântului ouranós depășește scopul acestei cărți. Cu toate acestea, un lucru este clar: de cele mai multe ori când cuvântul este folosit, în special la plural, nu se referă la locația fizică a lui Dumnezeu. De fapt, chiar și faptul de a considera că Dumnezeu are o locație fizică este un precept uman, o încercare de a încerca să înțelegem ceea ce este infinit și dincolo de înțelegerea noastră. Uneori, această nevoie de a-l antropomorfiza pe Dumnezeu i-a condus pe oameni la prostii scandaloase, cum ar fi aceasta din cartea din 1928, Împăcare, de J.F. Rutherford:

Constelația celor șapte stele care formează Pleiadele pare a fi centrul suprem în jurul căruia se învârt sistemele cunoscute de planete, la fel cum planetele Soarelui nostru se supun Soarelui și se deplasează pe orbitele lor respective. S-a sugerat, și cu multă greutate, că una dintre stelele din acel grup este locuința lui Iehova și locul din cele mai înalte ceruri; că este locul la care s-a referit scriitorul inspirat atunci când a spus: „să asculți din locul în care locuiești, din ceruri!” (2 Cron. 6:21); și că este locul la care s-a referit Iov când, sub inspirație, a scris: „ Poți tu să înnozi legăturile constelației Pleiadelor sau poți tu să desfaci funiile constelației Orion?” – Iov 38:31.

Constelația Pleiadelor este una mică în comparație cu altele pe care instrumentele științifice le dezvăluie ochilor uimiți ai omului. Dar măreția în mărime a altor stele sau planete este mică în comparație cu importanța Pleiadelor, deoarece Pleiadele sunt locul tronului etern al lui Dumnezeu.⁴²⁴

Ideea că o entitate capabilă să creeze un univers care conține miliarde de galaxii și trilioane de stele ar decide să se stabilească într-un singur sistem stelar din modesta noastră galaxie Calea Lactee este pur și simplu o prostie.

Adevărul este că, chiar și atunci când cuvântul „cer” este folosit pentru a vorbi despre „locuința lui Dumnezeu”, așa cum se întâmplă în 2 Cronici 6:21, el nu se referă la un loc fizic, ci mai degrabă la un loc care depășește înțelegerea umană – undeva acolo undeva acolo afară. Chiar și cuvântul „undeva” este înșelător, deoarece implică totuși un loc.

Trăim într-o lume fizică. Limbajul nostru exprimă fizicalitatea. Ne este greu, dacă nu imposibil, să gândim în termeni care depășesc cele patru dimensiuni pe care le cunoaștem: Lungime, lățime, adâncime și timp. Dar Iehova Dumnezeu este în afara și deasupra tuturor acestor lucruri. Pur și simplu ne lipsește terminologia pentru a exprima ce este El și unde este – dacă chiar există un astfel de lucru ca „ce” (natura lui Dumnezeu) și „unde” (locația lui Dumnezeu) atunci când vine vorba de Cel Atotputernic.

Trebuie să începem să privim cuvântul „cer” așa cum este exprimat acest termen în Scriptură. Acesta este folosit cel mai frecvent la plural, de obicei pentru a exprima ceea ce este deasupra sau deasupra noastră.

Când Matei se referă la „regatul cerurilor”, el vorbește despre originea autorității Regatului.⁴²⁵ Astfel, expresii precum „regatul lui Dumnezeu”⁴²⁶ și „regatul lui Cristos”⁴²⁷ sunt sinonime cu „regatul cerurilor”, potrivit lui Matei. Niciunul dintre acești termeni nu se referă la locație, ci la sursa și autoritatea conducerii Regatului.

Când creștinii se gândesc la salvarea lor, se întreabă unde va fi și cum va fi. Acestea sunt preocupări normale. La urma urmei, suntem oameni.

Din păcate, Biblia are foarte puține de spus în această privință, și pe bună dreptate. Dumnezeu nu ne ispitește cu bunătăți. El vrea ca noi să îl ascultăm și să ne lăsăm călăuziți de el pentru că avem credință în bunătatea și dragostea sa.

Ce știm despre speranța noastră de salvare?

Biblia ne spune că cei unși de Dumnezeu locuiesc în Noul Ierusalim. Unde este acesta?

Pe cel care învinge, îl voi face un stâlp în templul Dumnezeului meu. El nu va mai ieși din acesta și voi scrie pe el numele Dumnezeului meu, numele orașului Dumnezeului meu, noul Ierusalim, care coboară din cer, de la Dumnezeul meu, și numele meu nou. (Revelația 3:12)

Și am văzut un cer nou și un pământ nou, căci cerul de odinioară și pământul de odinioară trecuseră, iar marea nu mai era. Am văzut și orașul sfânt, Noul Ierusalim, care cobora din cer, de la Dumnezeu, pregătit ca o mireasă împodobită pentru soțul ei. Atunci am auzit un glas puternic de la tron care zicea: „Iată! Cortul lui Dumnezeu este cu oamenii! El va locui cu ei și ei vor fi popoarele sale. Și Dumnezeu însuși va fi cu ei. El va șterge orice lacrimă din ochii lor și moartea nu va mai fi. Nici jale, nici strigăt, nici durere nu vor mai fi. Lucrurile de odinioară au trecut“. (Revelația 21:1-4)

Cei unși locuiesc în Noul Ierusalim, care coboară din cer pentru a fi pe pământ. Cortul sau tabernacolul lui Dumnezeu nu se referă la un cort obișnuit, ci la tabernacolul care a existat timp de secole, de la Exod până la momentul în care regele Solomon a construit templul din Ierusalim care l-a înlocuit. Cortul conținea sanctuarul (naos în greacă) în care vedem marea mulțime de regi unși stând în picioare în Revelația 7:15. Bineînțeles, toate aceste imagini sunt simbolice, o metaforă care ne ajută să înțelegem că Dumnezeu va fi cu noi în timpul Regatului mesianic.

În loc să plece într-un cer îndepărtat, pentru a nu mai fi văzuți niciodată de cei dragi, și să conducă de acolo, așa cum ar vrea Organizația să ne facă să credem, Biblia are ceva diferit de transmis. Copiii lui Dumnezeu au treabă de făcut pe pământ. Conform versiunii Berean Study Bible și aproape tuturor celorlalte versiuni în limba engleză tipărite, Revelația 5:10 sună astfel:

Tu i-ai făcut să fie o împărăție și preoți care să slujească Dumnezeului nostru, și ei vor domni pe pământ.

Practic, toate traducerile moderne, precum cele din limba română (VDC, NTR, BTF2015, BVA) traduc acest lucru „pe”. Cuvântul grecesc este epi, iar Strong’s dă ca definiție doar „pe” sau „asupra”. Pentru utilizarea în Scriptură, Strong’s oferă: „pe, la, împotriva, pe baza, la”.

De ce folosește New World Translation „peste” când traduce epi în acest caz? Să fie oare pentru că se potrivește bine cu teologia lor care îl are pe unsul care guvernează de departe, din ceruri?

Doar în capitolul 5 din Revelația, epi apare de șase ori:

v. 1: „…Celui ce stă pe [epi] tron…”

v. 3: „Dar nimeni, nici în cer, nici pe [epi] pământ…”

v. 7: „…Celui ce stă pe [epi] tron…”

v. 10 „…și vor domni ca regi pe [epi] pământ.”⁴²⁸

v. 13a „Și pe toate creaturile din cer, de pe [epi] pământ…”

v. 13b „A Celui care stă pe [epi] tron…”

O dovadă suplimentară care înclină spre concluzia că regii și preoții unși vor fi pe (nu peste) pământ poate fi derivată din parabola sclavului fidel și prevăzător din Matei 24:45-51.

Stăpânul îl desemnează pe sclav să îi hrănească servitorii în timpul absenței sale. La întoarcerea sa, el judecă prestația fiecărui sclav. De ce îl desemnează stăpânul pe sclav să îi hrănească servitorii? Evident, pentru că nu este acolo pentru a o face el însuși. De ce a fost trimis Spiritul Sfânt pentru a le dezvălui adevărul discipolilor săi? Pentru că Isus nu mai era acolo pentru a o face.⁴²⁹ De ce este Isus cu noi atunci când doi sau trei sunt adunați în numele său? Nu pentru că se întoarce fizic de fiecare dată când doi creștini se adună în numele său, ci pentru că spiritul lucrează prin noi pentru a ne hrăni unii pe alții.⁴³⁰ De ce a vorbit Isus despre o a doua venire? Dacă poate conduce de la distanță din ceruri, de ce trebuie să se întoarcă pe pământ?⁴³¹

Unul dintre primele lucruri pe care Isus le face la întoarcerea Sa este să-i adune la El pe cei unși:

Apoi, noi, cei vii, care vom rămâne vom fi luați împreună cu ei în nori ca să-l întâmpinăm pe Domnul în văzduh și, astfel, vom fi întotdeauna cu Domnul. (1 Tesaloniceni 4:17)

“În nori” și „în văzduh” sunt două metafore care se referă la vecinătatea pământului, nu departe, în ceruri. În plus, verbul „a întâmpina” este un cuvânt special în limba greacă folosit despre o întâlnire prietenească. Strong’s explică apantésis ca fiind „o întâlnire; acțiunea de a se întâlni, de a se întâlni (o expresie aparent aproape tehnică pentru primirea unui oficial nou sosit)”. Ideea transmisă este aceea că oficialul nou sosit – în acest caz, Domnul nostru Isus – este întâmpinat pe drumul său de către reprezentanții locului în care vine.

Gândiți-vă la acest lucru: Cum i-a învățat Isus pe ucenicii Săi imediat după învierea Sa? A luat formă umană, a stat cu ei, a mâncat cu ei și a vorbit cu ei. El a înviat ca spirit, dar, la fel ca îngerii care l-au vizitat pe Avraam, putea să ia formă umană pentru a comunica.⁴³²

Acesta este modelul pe care creaturile spirituale îl folosesc pentru a comunica fizic cu oamenii. Oamenii credincioși din vechime au primit îngeri care au luat forma unor oameni.⁴³³ Când Gabriel i-a vizitat pe Daniel, Zaharia și Maria, el apare ca un om, deoarece spiritele nu pot fi văzute de ochii oamenilor.⁴³⁴ Isus, deși a înviat ca un spirit dătător de viață, a luat formă umană pentru a comunica cu discipolii săi.⁴³⁵

Deși nu putem vorbi cu certitudine absolută, se pare că există o cantitate semnificativă de dovezi care conduc la concluzia că, Fiii lui Dumnezeu să poată îndeplini sarcina dublă de a conduce ca regi și de a sluji ca preoți pentru reconcilierea umanității, vor urma același model pe care l-au folosit îngerii și vor lua trup pentru a interacționa cu cei înviați care se vor întoarce ca parte a învierii celor nedrepți.⁴³⁶ Acest lucru va necesita ca noi să fim prezenți fizic pe pământ.

În ceea ce privește felul în care va arăta forma noastră trupească la înviere, Biblia este extrem de vagă. Chiar și Ioan a putut adăuga doar atât:

Iubiții mei frați, acum suntem copii ai lui Dumnezeu, dar ce vom fi nu s-a dezvăluit încă. Dar știm că, atunci când va fi dezvăluit el, vom fi ca el, pentru că îl vom vedea așa cum este. (1 Ioan 3:2)

„Vom fi ca el”! Haideți să fim rezonabili aici. Nu știm exact cum va fi trupul nostru spiritual⁴³⁷, dar dacă vom fi ca Isus, ar trebui să fie suficient de bine pentru oricare dintre noi, nu-i așa?

Ce înseamnă să te împărtășești din pâine și vin

E într-adevăr o priveliște remarcabilă pentru oamenii din alte confesiuni creștine care vin la o Comemorare JW să vadă o întreagă congregație de creștini credincioși refuzând în mod public oferta de a se împărtăși din carnea și sângele salvator al Domnului nostru Isus, așa cum sunt ele reprezentate prin pâine și vin.

Nu vă faceți iluzii în această privință: Nu există o altă cale spre salvare! Amintiți-vă că Isus a spus:

Dacă nu mâncați carnea Fiului omului și nu beți sângele lui, nu aveți viață în voi înșivă. Cine se hrănește cu carnea mea și bea sângele meu are viață veșnică și eu îl voi învia în ziua din urmă, deoarece carnea mea este adevărata hrană și sângele meu este adevărata băutură. Cine se hrănește cu carnea mea și bea sângele meu rămâne în unitate cu mine și eu în unitate cu el. Așa cum Tatăl, care trăiește, m-a trimis, iar eu trăiesc datorită Tatălui, așa și cine se hrănește din mine va trăi datorită mie. Aceasta este pâinea care a coborât din cer. Nu este ca atunci când strămoșii VOȘTRI au mâncat și totuși au murit. Cine se hrănește cu pâinea aceasta va trăi pentru totdeauna“. (Ioan 6:53-58)

Isus nu a oferit nicio cale secundară pentru salvare. Dacă ar fi existat un grup secundar de creștini care ar fi fost declarați drepți ca prieteni ai lui Dumnezeu, dar numai dacă ar fi refuzat în mod activ să se împărtășească din pâine și vin, cu siguranță ar fi spus acest lucru. Ar fi fost furnizate instrucțiuni clare, deoarece este vorba de viața veșnică. Cu toate acestea, nu avem alte instrucțiuni de la Domnul nostru în afară de cele pe care ni le transmite Pavel:

Paharul binecuvântării pe care îl binecuvântăm nu înseamnă oare părtășie la sângele lui Cristos? Pâinea pe care o frângem nu înseamnă oare părtășie la corpul lui Cristos? Întrucât există o singură pâine, noi, deși mulți, suntem un singur corp, căci toți ne împărtășim din această singură pâine. (1 Corinteni 10:16, 17, NW 2019)

Dovezile din Scriptură pentru această înțelegere sunt copleșitoare. De exemplu, există un singur trup al lui Cristos. „Noi, deși mulți, suntem un singur corp… ne împărtășim din … singură pâine”. Vedem aici vreo prevedere pentru un trup secundar, mai mic, de închinători?

De asemenea, Pavel le-a spus corintenilor:

Căci am primit de la Domnul ceea ce v-am și transmis: că Domnul Isus, în noaptea în care urma să fie trădat, a luat o pâine și, după ce a adus mulțumiri, a frânt-o și a zis: „Aceasta reprezintă corpul meu, care este dat pentru VOI. Continuați să faceți lucrul acesta în amintirea mea“. După ce a luat cina, el a făcut la fel și cu paharul, zicând: „Paharul acesta reprezintă noul legământ, pe baza sângelui meu. Continuați să faceți lucrul acesta în amintirea mea, ori de câte ori îl veți bea“. Fiindcă, ori de câte ori mâncați această pâine și beți acest pahar, continuați să vestiți moartea Domnului până când sosește el. (1 Corinteni 11:23-26)

Aici avem o poruncă directă de la Isus: „Continuați să faceți lucrul acesta”.

Cum a reușit Corpul de guvernare să păcălească milioane de oameni să creadă că această poruncă simplă și directă nu li se aplică? Au făcut acest lucru, în parte, printr-un joc de cuvinte. Observați acest fragment din Perspicacitate din Scripturi:

În noaptea dinaintea morții sale, Isus a instituit Cina Domnului, Comemorarea morții sale, și i-a instruit pe ucenicii săi să continue să o respecte. (Lu 22,19) Această respectare trebuie menținută „până când sosește el”. (1Co 11:26)⁴³⁸

Nici Isus, nici apostolii nu se referă vreodată la Cina Domnului ca la o „respectare”. În limba engleză, cuvântul înseamnă:

acțiunea sau practica de a îndeplini sau de a respecta cerințele legii, ale moralității sau ale ritualului. „respectarea strictă a regulilor”

acțiunea de a privi sau de a observa ceva.

Vedeți cât de inteligent este asta? Cei consacrați pot „respecta” comemorarea prin „acțiunea sau practica de a îndeplini… cerințele” pentru împărtășire, iar Alte oi pot „respecta” prin acțiunea de a privi sau observa ce se întâmplă fără a lua parte. Corpul de guvernare i-a convins pe creștinii fideli că se supun poruncii lui Isus de a „continua să facă acest lucru”, prin simplul act de a asista la Comemorare și de a privi.

Și membrii altor oi sunt prezenți la Comemorare, dar nu se împărtășesc, ci sunt observatori. Creștinii cu speranță pământească au fost invitați pentru prima dată în mod expres să participe la Comemorare în 1938. Iată ce se spunea în acel an în Turnul de veghe din 1 martie: „Este cât se poate de potrivit ca [membrii altor oi] să participe la această întrunire ca observatori. . . . Acest eveniment ar trebui să fie și chiar este o ocazie de bucurie și pentru ei”. Asemenea unor invitați care sunt bucuroși să asiste la o ceremonie de nuntă, membrii altor oi sunt bucuroși să fie prezenți la Comemorare ca observatori.⁴³⁹

Dar Domnul nostru nu ne-a spus să „observăm”. El ne-a spus să participăm. „Continuați să faceți lucrul acesta în amintirea mea”, este ceea ce a spus. Ce să faceți? Să stați pasiv, privind? Ce făceau ucenicii când a spus aceste cuvinte? Se împărtășeau din pâinea și vinul pe care Isus le-a împărțit între ei.

Ceea ce cere Corpul de guvernare clasei „alte oi” să facă este chiar mai rău decât să privească pasiv. Membrilor Alte oi de la JW li se cere să acționeze, să facă o alegere clară. Atunci când li se oferă pâinea, trebuie să o refuze! Când li se dă vinul, trebuie să-l refuze!

Remarcabil! Cine ar avea de câștigat dacă milioane de ucenici ai lui Isus ar refuza emblemele care reprezintă oferta care le-a fost făcută de a deveni Copiii lui Dumnezeu? Cine se războiește cu cei rămași din sămânța femeii din Geneza 3:15 de când a fost aruncat din cer?⁴⁴⁰ Atunci când încercăm să găsim vinovatul, ar trebui să ne uităm întotdeauna la cine beneficiază!

Corpul de guvernare le spune la „alte oi” să nu participe. Ei le spun că salvarea lor nu depinde de ascultarea acestei porunci a lui Isus de a mânca din carnea Sa (reprezentată de pâine) și de a bea din sângele Său (reprezentat de vin), chiar dacă acest lucru contrazice cuvintele exprese ale Domnului nostru: „Dacă nu mâncați carnea Fiului omului și nu beți sângele lui, nu aveți viață în voi înșivă.”.⁴⁴¹ În schimb, ei le spun la „alte oi” că salvarea lor depinde de ignorarea poruncii lui Cristos și, în schimb, de susținerea loială a oamenilor din Corpul de guvernare:

Alte oi nu trebuie să uite niciodată că salvarea lor depinde de sprijinul pe care îl acordă fraţilor unşi ai lui Cristos de pe pământ.⁴⁴²

Așadar, dacă te-ai considerat întotdeauna ca fiind una dintre „alte oi”, așa cum sunt definite de Societatea Watch Tower, trebuie să iei o decizie: Ascultă de Cristos sau, ascultă de oamenii din Corpul de guvernare!

Am văzut deja că numărul celor unși nu se limitează la 144.000.443 Am văzut, de asemenea, că Romani 8:16 nu reprezintă un acont special sau o invitație specială.⁴⁴⁴ Știu că impulsul de a asculta de „îndrumarea sclavului fidel”, așa cum spune atât de des Organizația, este foarte puternic. Dar luați în considerare acest lucru: Atunci când veți sta în fața scaunului de judecată al Domnului, vreți ca scuza voastră să fie: „Nu, nu, nu! „Eu doar am urmat ordinele”?

Isus ne spune că, prin împărtășirea regulată⁴⁴⁵, proclamăm moartea sa. De ce ar fi interzis majorității creștinilor să proclame moartea Domnului? Nu are niciun sens. Prin împărtășirea din embleme, ne exprimăm în mod public nu numai credința noastră, ci și acceptarea acestei prevederi salvatoare de viață. Recunoaștem, de asemenea, acceptarea adoptării noastre ca copii ai lui Dumnezeu și disponibilitatea noastră de a face parte din sămânța care îl va zdrobi pe Satan și pe demonii săi.

Ce creștin cinstit nu ar îmbrățișa acest privilegiu și această speranță?

Vezi și Capitolul 7, „Cine sunt „alte oi”?” de la pagina 147.

w16 ianuarie p. 19 par. 9-10 „Spiritul depune mărturie împreună cu spiritul nostru”

Împăcare (1928) p. 14

Există o școală de gândire care explică de ce doar Matei folosește termenul „regatul cerurilor” în loc de „regatul lui Dumnezeu”, așa cum fac ceilalți scriitori ai Evangheliei. El se adresa superstițiilor publicului său care nu se simțea confortabil nici măcar să facă referire la Dumnezeu prin titlu.

Matei 12:28; Marcu 4:11; Romani 14:17; 1 Corinteni 4:20

Efeseni 5:5; 2 Petru 1:11; Revelația 11:15

Citat preluat din Beroean Study Bible

Ioan 16:7-13

Matei 18:20

2 Tesaloniceni 2:8-12

1 Corinteni 14:45; Geneza 19:1

Evrei 13:1; Geneza 18:2, 3; 19:1-3

Daniel 9:21; Luca 1:18-26; 24:39

1 Corinteni 14:45; Ioan 20:19-23; 21:4-24; Marcu 16:12

Ioan 5:28, 29; Faptele 24:15

1 Corinteni 15:50; 2 Corinteni 5:1, 4

it-2 engl. p. 344

w22 ianuarie p. 21 par. 6 „De ce suntem prezenți la Comemorare?”

Revelația 12:7-17

. Ioan 6:53

w12 15/3 p. 20 par. 2 „Să ne bucurăm în speranță”

Vezi „Dovada biblică că 144.000 este un număr simbolic” de la pagina 193.

Vezi „Prima „dovadă”: Romani 8:16, un acont special?” de la pagina 164.

Există dovezi că creștinii din primul secol comemorau moartea Domnului mai mult decât o dată pe an.

15

Cum închide societatea Watch Tower regatul cerurilor

Vai de voi, scribi și farisei, ipocriților! Pentru că voi închideți regatul cerurilor înaintea oamenilor. Nici voi nu intrați și nici pe cei ce se îndreaptă într-acolo nu-i lăsați să intre. (Matei 23:13)

Când Isus a pășit pe pământ, națiunea (sau organizația, dacă vreți) lui Iehova era Israel. Doar ei, dintre toate națiunile de pe pământ, aveau Legea lui Dumnezeu care să-i ghideze în Regatul cerurilor. Doar ei erau într-o relație de legământ cu adevăratul Dumnezeu, Iehova (YHWH). Acest legământ prevedea ca ei să devină un „regat de preoți”.

Și acum, dacă veți asculta cu atenție de glasul meu și dacă veți respecta legământul meu, veți deveni proprietatea mea specială dintre toate popoarele, fiindcă tot pământul este al meu. Veți fi un regat de preoți și o națiune sfântă pentru mine». Acestea sunt cuvintele pe care să le spui fiilor lui Israel“. (Exodul 19:5, 6)

Salvarea de la moarte și speranța vieții veșnice aparțineau evreilor. Isus i-a spus femeii samaritene că „salvarea vine de la iudei”.⁴⁴⁶ Salvatorul pe care Dumnezeu îl va trimite pentru a ne răscumpăra pe toți de la moarte nu va merge la Roma, unde era venerat zeul păgân Jupiter sau Jove, și nici nu va fi trimis la greci, care se închinau lui Zeus. Acei dumnezei falși au dispărut, au dispărut în ceața istoriei.

Doar națiunii lui Israel, Iehova avea să Îl trimită pe singurul Său Fiu născut, într-o ultimă încercare de a-i întoarce de la cursul lor rău. Dar, în loc să profite de o oportunitate cu adevărat dată de Dumnezeu și să se căiască, ei L-au ucis pe Fiul lui Dumnezeu. Prin această acțiune, ei au rupt legământul, și-au pierdut statutul de aleși și și-au condamnat națiunea.⁴⁴⁷

Ca națiune, au pierdut răsplata care le-ar fi revenit pentru că au respectat legământul lui Dumnezeu. Dar unii indivizi, precum bărbații și femeile credincioși descriși în capitolul 11 din Evrei, nu au pierdut nimic. Cu toate acestea, Noul Legământ a luat ființă.⁴⁴⁸ De data aceasta, acesta nu se va limita la evrei, ci va include oameni din toate națiunile.

Aceasta a fost o veste proastă pentru Diavol, deoarece încă de la început, în Eden, Dumnezeu a prezis cum își va găsi sfârșitul Satan.

Voi pune dușmănie între tine și femeie, între sămânța ta și sămânța ei. El îți va zdrobi capul și tu îi vei zdrobi călcâiul. (Geneza 3:15)

Acea sămânță sau urmaș al femeii⁴⁴⁹ ar însemna osânda pentru Diavol, așa că scopul său a fost să elimine acea sămânță. În cele din urmă, sămânța femeii se va dovedi a fi Isus, dar nu se va opri la El. Ea ar include un număr incalculabil de oameni unși: Copiii lui Dumnezeu. Satan, după ce nu a reușit să îl întoarcă pe Isus de partea sa, ar urma acum să meargă după aceștia. Revelația folosește imagini simbolice pentru a demonstra acest lucru:

Când a văzut balaurul că a fost aruncat pe pământ, a persecutat-o pe femeia care a dat naștere copilului de sex bărbătesc. Dar femeii i-au fost date cele două aripi ale unei acvile mari, ca să zboare în pustiu, la locul pregătit pentru ea. Acolo a fost hrănită un timp, timpuri și o jumătate de timp, departe de fața șarpelui. Și șarpele a vărsat din gură apă ca un fluviu după femeie, ca să fie înghițită de fluviu. Dar pământul a venit în ajutorul femeii și pământul și-a deschis gura și a înghițit fluviul pe care balaurul îl vărsase din gură. Balaurul s-a mâniat pe femeie și s-a dus să facă război cu cei rămași din sămânța ei, care respectă poruncile lui Dumnezeu și au lucrarea de depunere a mărturiei despre Isus. (Revelația 12:13-17)

Așa cum am aflat mai devreme în această carte, copiii lui Dumnezeu formează o „mare mulțime” care este luată „din toate națiunile, semințiile, popoarele și limbile”.⁴⁵⁰ Întreaga Omenire a așteptat ca aceștia să fie revelați:

Deoarece creația a fost supusă inutilității nu din proprie voință, ci prin cel ce a supus-o, pe baza speranței că și creația va fi eliberată din sclavia stricăciunii și va avea glorioasa libertate a copiilor lui Dumnezeu. (Romani 8:20, 21)

Firește, Diavolul se războiește cu cei rămași din sămânța femeii, pentru că atunci când numărul lor este complet, el este terminat.⁴⁵¹ În zilele lui Isus, Satan lucra deja din greu printre liderii israelieni pentru a bloca dezvoltarea seminței. Isus a subliniat acest lucru în termeni foarte clari:

Vai de VOI, scribi și farisei, ipocriților! Pentru că VOI închideți regatul cerurilor înaintea oamenilor. Nici VOI nu intrați și nici pe cei ce se îndreaptă într-acolo nu-i lăsați să intre. Vai de VOI, scribi și farisei, ipocriților! Pentru că VOI străbateți marea și uscatul ca să faceți un prozelit și, când ajunge așa, îl faceți de două ori mai bun de Gheenă decât voi. (Matei 23:13, 15)

Războiul lui Satan împotriva seminței femeii nu s-a oprit când Israel a fost respins de Dumnezeu, deoarece Regatul lui Dumnezeu a fost dat unei alte națiuni, așa cum a prezis Isus însuși:

Iată de ce vă spun: Regatul lui Dumnezeu va fi luat de la voi și va fi dat unei națiuni care va face roadele lui. (Matei 21:43)

Acea nouă națiune nu era situată între granițe trasate pe o hartă. În schimb, acești bărbați și femei erau considerați „locuitori temporari”⁴⁵² , deoarece cetățenia lor se afla în ceruri.⁴⁵³

Acestea sunt firele de grâu plantate de Isus în câmpul lumii, dar Diavolul – întotdeauna potrivnic și dușman – a semănat peste câmp cu falși creștini, buruieni.⁴⁵⁴ Scopul său a fost să seducă bărbații și femeile să se îndepărteze de Regatul lui Dumnezeu și să intre într-o speranță falsă, bazată pe învățături false.

În secolul 18, mulți studenți sinceri ai Bibliei se despărțeau de religia falsă. Ei formau congregații mici și independente, bazate pe modelul primului secol. Ei se eliberau de ierarhiile religioase și de natura opresivă a învățăturilor și tradițiilor oamenilor.

„Poporul acesta mă onorează cu buzele, dar inima lor este departe de mine. În zadar mi se închină ei, fiindcă îi învață pe oameni doctrine care sunt porunci omenești“. (Matei 15:8, 9)

Acești studenți ai Bibliei au ajuns să vadă că credințele care îl dezonorau pe Dumnezeu, cum ar fi focul iadului, erau o invenție a liderilor religioși menită să subjuge turma.

Cu toate acestea, Satan nu a vrut să renunțe. Încă de la început, el s-a folosit de minciuni și falsuri pentru a-i ține pe oameni departe de Regatul lui Dumnezeu. Aceste minciuni sunt răspândite prin intermediul slujitorilor săi.

În Israel, aceștia erau liderii religioși pe care Isus i-a condamnat:

VOI sunteți de la tatăl VOSTRU Diavolul și vreți să împliniți dorințele tatălui VOSTRU. El a fost un ucigaș când a început și n-a rămas ferm în adevăr, pentru că în el nu este adevăr. Când spune o minciună, vorbește potrivit firii lui, pentru că este mincinos și tatăl minciunii. (Ioan 8:44)

Odată ce congregația creștină a început, Satan și-a transferat atenția asupra celor care se străduiau să devină copiii lui Dumnezeu. Dar el nu are noi strategii. Așa că a revenit la tactica încercată și adevărată de a-i face pe oameni să-și pună încrederea în oameni.⁴⁵⁵

Căci acești oameni sunt apostoli falși care îi înșală pe alții prefăcându-se în apostoli ai lui Cristos. Și nu este de mirare, fiindcă și Satan se preface într-un înger de lumină. Nu este deci mare lucru dacă și slujitorii lui se prefac în slujitori ai dreptății. Dar sfârșitul lor va fi potrivit lucrărilor lor. (2 Corinteni 11:13-15)

Cum a furat Watch Tower salvarea de la Martorii lui Iehova?

Tema acestei cărți este specifică religiei Martorilor lui Iehova, dar, în principiu, se aplică tuturor sectelor creștine. Așadar, ne întoarcem la întrebare: Cum a furat Societatea Watch Tower salvarea de la Martorii lui Iehova?

Mă concentrez asupra Societății Watch Tower, pentru că este anterioară formării Corpului de guvernare modern, dar, în cele din urmă, totul se reduce la oameni: Mai exact, liderii oricărei mișcări religioase. În zilele lui Isus, scribii (învățații în drept), fariseii și preoții din Israel au fost cei care au închis Regatul lui Dumnezeu pentru oameni, învățând minciuni și determinându-i să acționeze cu răutate, înșelându-i să creadă că Îl slujesc pe Dumnezeu. La Ioan 16:2, Isus spune că „vine ceasul când oricine vă va omorî va crede că a îndeplinit un serviciu sacru pentru Dumnezeu”.

Conducătorii Societății Watch Tower – acum Corpul de guvernare al Martorilor lui Iehova – au închis, de asemenea, Regatul lui Dumnezeu prin intermediul învățăturilor false și prin faptul că și-au determinat turma să pedepsească pe oricine care arunca lumina adevărului asupra faptelor lor rele.

Acest lucru a început cu Russell, care i-a făcut pe oameni să creadă într-o falsă prezență a lui Cristos. Această minciună a continuat să constituie o parte importantă a predicării veștii bune răspândite de Martorii lui Iehova. Am învățat de la Pavel că predicarea unei vești bune false aduce condamnarea din partea lui Dumnezeu:

Mă mir că, de la Cel care v-a chemat cu bunătatea nemeritată a lui Cristos, treceți atât de repede la o altă veste bună! Dar nu este alta. Sunt însă unii care vă tulbură și vor să denatureze vestea bună despre Cristos. Dar, chiar dacă vreunul dintre noi sau un înger din cer v-ar anunța o altă veste bună decât aceea pe care v-am anunțat-o noi, să fie blestemat! Așa cum am spus noi deja, așa spun și eu acum din nou: Cine vă anunță o altă veste bună decât aceea pe care ați primit-o, să fie blestemat! (Galateni 1:6-9)

Cu greu te poți aștepta să intri în Regatul lui Dumnezeu dacă ești blestemat de Dumnezeu, nu-i așa?

Dar Satan nu-i corupe pe toți deodată. Influența lui este ca aluatul care lucrează încet pentru a corupe întreaga masă de aluat.⁴⁵⁶ Am văzut cum Rutherford a format religia Martorilor lui Iehova în 1931, iar apoi, doar trei ani mai târziu, a introdus ceea ce este, probabil, cea mai rea învățătură acceptată vreodată de comunitate: speranța pământească a Altor oi. Prin această învățătură, care este componenta majoră a veștii bune pe care o predică Martorii, el a determinat milioane de oameni să strâmbe din nas la sângele și carnea salvatoare de viață a Domnului nostru, reprezentate prin simbolurile pâinii și vinului.

Dacă Isus ar fi aici acum, ar spune despre Corpul de guvernare al Martorilor lui Iehova, așa cum a spus despre omologii lor din vechime, cărturarii și fariseii, că: „voi închideți regatul cerurilor înaintea oamenilor. Nici VOI nu intrați și nici pe cei ce se îndreaptă într-acolo nu-i lăsați să intre”?⁴⁵⁷

În cele din urmă, Isus Cristos va fi cel care va judeca acest lucru.⁴⁵⁸ Preocuparea noastră personală, a ta și a mea, ar trebui să fie aceea de a ne elibera pe noi înșine și pe ceilalți de sclavia învățăturilor oamenilor, astfel încât să putem găsi libertatea glorioasă a copiilor lui Dumnezeu și să înțelegem ce înseamnă cu adevărat să facem parte din trupul lui Cristos.

Nu lăsați niciun om sau grup de oameni să ne fure această speranță vreodată!

Pregătindu-te să devii un copil al lui Dumnezeu

Acesta este un subiect foarte amplu. De fapt, o carte întreagă nu ar fii de ajuns, dar există un aspect important și relevant care poate fi subliniat aici: Satan Diavolul, prin intermediul minciunii sale viclene, a provocat căderea omenirii. Prin urmare, ceea ce s-a întâmplat este o crimă împotriva umanității și, în mod corect, ar trebui să fie tratat și judecat de oameni.

Sunt canadian prin naștere. Cu toate acestea, dacă voi călători în Franța și voi comite o infracțiune acolo, voi fi judecat de o instanță din Franța, nu din Canada. Așa ar trebui să fie. O faptă penală este judecată în jurisdicția în care are loc.

Dreptatea lui Dumnezeu este evidentă prin faptul că a făcut un aranjament chiar de la început, imediat după ce crima a fost comisă, pentru a judeca criminalul într-o curte de judecată din țară. Diavolul și demonii săi au păcătuit cu toții împotriva umanității. Oamenii vor fi cei care îi vor aduce în fața justiției, îi vor judeca, îi vor judeca și îi vor condamna la moarte. Pavel le-a spus corintenilor: „Nu știți că noi îi vom judeca pe îngeri”⁴⁵⁹

Ceea ce s-a întâmplat în Eden a fost o problemă umană și nu va fi rezolvată de persoane din afară, ci de oameni. Diavolul și demonii săi au provocat dureri și suferințe de nedescris rasei umane, așa că noi ne vom ocupa de ei. Acesta a fost unul dintre motivele pentru care Isus a devenit om.

Păstrați în VOI acest mod de gândire care era și în Cristos Isus, cel care, deși avea chip de Dumnezeu, nu s-a gândit la uzurpare, adică să fie egal cu Dumnezeu. Nu, ci s-a golit pe sine, a luat chip de sclav, ajungând la fel ca oamenii. Mai mult decât atât, când la înfățișare s-a găsit ca om, s-a umilit și a fost ascultător până la moarte, da, moarte pe un stâlp de tortură. (Filipeni 2:5-8)

Pentru că a stabilit o zi în care urmează să judece cu dreptate pământul locuit, printr-un om pe care l-a numit. Și le-a dat o garanție tuturor oamenilor înviindu-l din morți. (Faptele 17:31)

Loialitatea și supunerea lui Isus față de Dumnezeu nu fuseseră niciodată puse la încercare. Înainte de a i se putea da autoritate deplină, Tatăl nostru ceresc trebuia să se asigure că singurul Său Fiu născut nu va urma același curs independent pe care l-a urmat Diavolul. De aceea, citim:

În zilele cărnii sale, Cristos i-a făcut implorări și cereri cu strigăte puternice și lacrimi Celui care putea să-l salveze de la moarte și a fost ascultat pentru teama lui sfântă. Deși era Fiu, a învățat ascultarea din lucrurile pe care le-a suferit și, după ce a fost făcut perfect, a primit ca responsabilitate salvarea veșnică a tuturor celor care ascultă de el. (Evrei 5:7-9)

Dacă Isus a trebuit să învețe ascultarea prin suferință, pentru a fi desăvârșit sau completat pentru sarcina care îl aștepta, ne-am putea aștepta la ceva mai puțin pentru cei care vor sluji alături de el ca regi și preoți?⁴⁶⁰ Din acest motiv, Isus spune: „Cine nu-și ia stâlpul de tortură și nu mă urmează nu este demn de mine”.⁴⁶¹ Stâlpul de tortură sau crucea (romanii le foloseau pe amândouă, deși crucea era mai frecventă) era cea mai degradantă și rușinoasă formă de execuție din acea vreme. Prizonierul era dezbrăcat de toate bunurile sale, chiar și de hainele exterioare. Familia și prietenii săi îi întorceau spatele. Era evitat de toți. A fost bătut și plimbat pe străzi pentru a fi umilit public. În cele din urmă, a fost bătut în cuie pe un stâlp sau pe o cruce și a avut parte de o moarte lentă și dureroasă.

Isus nu ne spunea că pentru a fi demni de el trebuie să murim de moartea dureroasă a unui martir – deși, uneori, s-a ajuns la asta. Mai degrabă, spunea că trebuie să fim dispuși să renunțăm la tot ceea ce considerăm prețios; și mai mult, trebuie să fim dispuși să îndurăm rușinea de dragul numelui Său.

În efortul de a-i încuraja pe ceilalți creștini, scriitorul capitolului 11 din Evrei enumeră multe cazuri de slujitori precreștini credincioși și apoi își rezumă raționamentul cu acest îndemn de întărire a credinței:

Astfel, pentru că suntem înconjurați de un nor așa de mare de martori, să dăm și noi la o parte orice greutate și păcatul care ne înfășoară atât de ușor și să alergăm cu perseverență cursa care ne este pusă înainte, 2 privind țintă la Reprezentantul Principal al credinței noastre și Cel care o duce la perfecțiune, Isus. Pentru bucuria care-i era pusă înainte, el a suportat stâlpul de tortură, disprețuind rușinea, și s-a așezat la dreapta tronului lui Dumnezeu. 3 Într-adevăr, priviți cu atenție la cel care a suportat cuvinte atât de potrivnice, rostite de păcătoși împotriva intereselor lor, ca să nu obosiți și să nu vă pierdeți puterile în sufletele VOASTRE. (Evrei 12:1-3)

Când începi să te împărtășești din embleme pentru că îți recunoști adevăratul statut de Copil al lui Dumnezeu, vei experimenta ‘cuvinte potrivnice’. Bârfele vor zbura prin congregație. Vei fi calomniat. Se vor pierde prietenii prețioase și relații de familie prețioase în cadrul organizației. Deși nu vei fi exclus pentru că ai luat parte la ea, vei fi ușor evitat și stigmatizat. A fost Isus vreodată preocupat de bârfe și calomnii? Nu, El a disprețuit rușinea. Dacă disprețuiești ceva, nu înseamnă nimic pentru tine, ci înseamnă mai puțin decât nimic pentru tine. Aceasta este atitudinea pe care va trebui să o însușești dacă vrei să devii un copil al lui Dumnezeu.

Și de ce trebuie să treci prin toate astea? Pentru că, la fel ca Isus, va trebui să fii rafinat și testat înainte ca Tatăl nostru ceresc să îți încredințeze autoritatea și puterea care însoțesc poziția de a stăpâni alături de Fiul Său.

De aceea, vă bucurați mult, chiar dacă pentru puțin timp trebuie să treceți prin diferite încercări, astfel încât credința voastră încercată– mult mai prețioasă decât aurul care piere, deși este încercat prin foc – să fie motiv de laudă, de glorie și de onoare la revelarea lui Isus Cristos. (1 Petru 1:6, 7 NW 2019)

. Ioan 4:22

Isus explică acest lucru prin parabola de la Matei 21:33-41

Evrei 8:13

Galateni 4:21-26

Revelația 7:9

Revelația 12:17

1 Petru 1:1

Filipeni 3:20

Matei 13:24-30, 36-43

Psalmul 146:3

Matei 16:6-12

Matei 23:13, 15

. Ioan 5:22

1 Corinteni 6:3

Revelația 20:4-6

Matei 10:38

16

Pot să mă închin lui Dumnezeu fără religie?

Totuși, vine ceasul, și acesta este acum, când închinătorii adevărați i se vor închina Tatălui cu spirit și cu adevăr, căci astfel de închinători caută Tatăl. (Ioan 4:23)

Să începem cu israeliții din vremea profetului Samuel. Aceștia au insistat cu încăpățânare să aibă un rege uman numit peste ei, chiar și atunci când Dumnezeu i-a avertizat că totul va merge prost.⁴⁶² De ce erau israeliții atât de dornici să renunțe la libertatea lor și să devină sclavii capriciilor unui rege? Ce este în natura umană care pare să tânjească după subjugare? Pavel a întâlnit aceeași atitudine în congregația din Corint. El i-a mustrat pentru aceasta, scriind:

Voi sunteți atât de „raționali”, încât îi tolerați cu plăcere pe cei iraționali. De fapt, voi tolerați pe oricine vă înrobește, pe oricine pune mâna pe bunurile voastre, ba chiar devorează ce aveți, pe oricine se înalță mai presus de voi și pe oricine vă lovește peste față. (2 Corinteni 11:19, 20 NWT 2019)

Când m-am trezit la realitatea Organizației – și am realizat că toată viața mea am crezut și am promovat doctrine false ale oamenilor – mi-am dat seama că trebuia să plec. Cu toate acestea, m-am împotrivit. Ceea ce mă ținea legat era credința că trebuia să aparțin unei organizații religioase pentru a fi salvat. După cum se pare, acest lucru este fals.

Religia organizată este o cale sigură de a te îndepărta de Mântuitorul tău, Isus Cristos, și de Cel care L-a trimis, Iehova Dumnezeu. Pentru această bucată de înțelepciune, trebuie să-i mulțumim lui Charles Taze Russell – în mod ironic, omul despre care Corpul de guvernare susține că este fondatorul Martorilor lui Iehova, o religie organizată proeminentă. El a spus următoarele despre pericolele religiei:

Cu siguranță că toți știu că atunci când se alătură uneia dintre aceste organizații umane, acceptând Mărturisirea de Credință a acesteia ca fiind a lor, se obligă să creadă nici mai mult, nici mai puțin decât exprimă acel crez pe această temă. Dacă, în ciuda robiei la care au cedat astfel în mod voluntar, ei ar trebui să gândească singuri și să primească lumină din alte surse, înaintea luminii de care se bucură secta la care s-au alăturat, ei trebuie fie să se dovedească necredincioși față de sectă și față de legământul lor cu ea, pentru a nu crede nimic contrar Mărturisirii ei, fie trebuie să se lepede și să renege în mod cinstit Mărturisirea pe care au depășit-o și să iasă dintr-o astfel de sectă. Pentru a face acest lucru necesită har și costă un anumit efort, perturbând, așa cum se întâmplă adesea, asociații plăcute și expunându-l pe căutătorul onest al adevărului la acuzațiile prostești de a fi un „trădător” al sectei sale, un „trădător de rând”, unul care „nu este stabilit”, etc. Atunci când cineva se alătură unei secte, se presupune că mintea sa este cedată în întregime acelei secte, și de acum înainte nu mai este a sa. Secta se angajează să decidă pentru el ce este adevăr și ce este eroare; iar el, pentru a fi un membru adevărat, statornic și credincios, trebuie să accepte deciziile sectei sale, atât cele viitoare, cât și cele trecute, în toate chestiunile religioase, ignorând gândirea sa individuală și evitând investigațiile personale, pentru a nu crește în cunoaștere și a nu se pierde ca membru al unei astfel de secte. Această sclavie a conștiinței față de o sectă și de un crez este deseori enunțată în atâtea cuvinte, atunci când o astfel de persoană declară că „aparține” unei astfel de secte.⁴⁶³

Nu reflectă oare cuvintele lui Russell în mod straniu situația actuală a tuturor Martorilor lui Iehova care aleg să se ridice în picioare pentru adevăr în cadrul Organizației care a fost formată în 1931 de Rutherford? După ce a preluat conducerea de la Russell, el a creat exact lucrul despre care Russell ne-a avertizat! În cazul în care Martorii „gândesc pentru ei înșiși” și primesc „lumină din alte surse [cum ar fi Biblia]”, apoi aleg să creadă „contrar Mărturisirii [Organizației]”, acești „căutători cinstiți ai adevărului” sunt expuși la „acuzații prostești de a fi un ‘trădător’ [un apostat]”.

Vedeți acum impactul cuvintelor de încheiere ale lui Russell când luăm în considerare cuvintele suplimentare ale apostolului Pavel:

Russell: „Această sclavie a conștiinței față de o sectă și de un crez este adesea exprimată în atâtea cuvinte, atunci când cineva declară că „aparține” unei astfel de secte.”

Pavel: „Nimeni deci să nu se laude cu oamenii, căci totul este al VOSTRU: fie Pavel, fie Apolo, fie Chifa, fie lumea, fie viața, fie moartea, fie lucrurile prezente, fie lucrurile viitoare, totul este al VOSTRU. Iar VOI sunteți ai lui Cristos și Cristos este al lui Dumnezeu. (1 Corinteni 3:21-23)

Dacă, până în acest punct al studiului nostru, ai ajuns să te consideri în mod corect un copil al lui Dumnezeu datorită credinței tale în Isus Cristos, atunci nu vei aparține unei organizații. Nu vei aparține unor oameni. Nu vei aparține unui sclav fidel și prevăzător autoproclamat sub forma Corpului de Guvernare al Martorilor lui Iehova. Într-adevăr, ca o caracteristică calificativă a copiilor lui Dumnezeu, noi aparținem Domnului nostru Isus Cristos și unii altora. Nu vom urma pe nimeni care se erijează în conducători religioși și nici nu căutăm ca oamenii să ne urmeze pe noi. În schimb, trebuie să ne considerăm acum ca făcând parte din trupul lui Cristos, ca membri aparținând fiecăruia sub conducerea lui Cristos.

Căci, așa cum corpul este unul, deși are multe mădulare, și așa cum toate mădularele acestui corp, deși multe, sunt un singur corp, tot așa este și Cristosul. Fiindcă, într-adevăr, fie iudei, fie greci, fie sclavi, fie liberi, toți am fost botezați printr-un singur spirit într-un singur corp și tuturor ni s-a dat să bem dintr-un singur spirit. (1 Corinteni 12:12, 13)

Fiindcă, așa cum într-un corp sunt multe mădulare, dar nu toate mădularele au același rol, tot așa și noi, deși suntem mulți, uniți cu Cristos, suntem un singur corp, iar fiecare în parte, mădulare unii altora. (Romani 12:4, 5)

Puteți vedea cum aceste două versete subminează întreaga bază a botezului practicat de Organizație? Dacă suntem „toți botezați …într-un singur corp”, atunci cum poate exista un corp uns de creștini și un alt corp neuns de „alte oi”?

Acesta este un alt exemplu a ceea ce spunea Russell. Trebuie să renunțăm la ceea ce ne învață Biblia și să ne supunem interpretărilor oamenilor dacă vrem să rămânem într-o religie. Dar nu mai suntem conduși de un grup de oameni care pretind că spiritul lucrează prin ei. În schimb, spiritul lucrează prin noi toți. Dacă doar doi sau trei sunt adunați în numele lui Isus, el este acolo, iar spiritul îi călăuzește pe acei puțini.⁴⁶⁴ Iar dacă sunt mulți, atunci același spirit îi călăuzește, îi unifică și îi menține fideli cursului stabilit de Dumnezeu pentru noi toți.

Acest lucru are ca rezultat cea mai înălțătoare condiție imaginabilă pentru noi, deoarece, așa cum concluzionează Pavel, „toate lucrurile vă aparțin. „ Acesta este un concept dificil de acceptat pentru Martorii care au fost crescuți să se considere o clasă secundară, subjugată de creștini – doar una dintre Alte oi.

Să susținem acum ideea că speranța care ni se deschide este aceea de a sluji alături de Cristos ca regi și preoți, moștenind împreună cu El Regatul lui Dumnezeu – ei bine, este un lucru destul de amețitor, nu-i așa? Aceasta este speranța pe care Corpul de guvernare o refuză Martorilor lui Iehova de zeci de ani. Să nu lăsăm niciun om, nici un grup de oameni, să ne-o mai ia vreodată!

Isus explică diferența dintre religie și închinare

Odată, Isus a stat singur la o fântână când o femeie samariteană a venit să ia apă. El a angajat-o în conversație, lucru pe care evreii nu-l făceau niciodată cu samaritenii, deoarece cele două grupuri se urau reciproc. În cursul discuției, ea ajunge să vadă că el nu este un om obișnuit. Ioan 4:19, 20 consemnează că ea i-a spus: „Domnule, văd că ești profet. Strămoșii noștri s-au închinat pe muntele acesta, dar voi spuneți că în Ierusalim este locul unde trebuie să se închine oamenii“.

De ce ar fi trecut de la recunoașterea faptului că el este un profet direct la întrebarea ei implicită cu privire la închinare? Poporul ei pretindea că închinarea trebuie să se facă pe Muntele Garizim, care era sacru pentru ei, dar evreii susțineau că numai închinarea la templul din Ierusalim era acceptabilă pentru Dumnezeu. Evident, ea dorea să se închine lui Dumnezeu într-un mod acceptabil, dar era confuză în privința modului în care să o facă.

Pentru toți oamenii din acea vreme, cultul era valabil doar dacă era legat de o anumită locație geografică. Pentru un evreu, locul era templul sfânt din Ierusalim; pentru un samaritean, era muntele sfânt.

Nu s-au schimbat prea multe. Astăzi, pentru catolici, cultul se desfășoară într-o clădire, o biserică ornamentată; pentru evrei, este sinagoga lor locală; pentru Martorii lui Iehova, Sala Regatului. Sau putem extinde geografia în sens figurat: pentru catolici, este Biserica Catolică, cu ritualurile sale; pentru evrei, este iudaismul rabinic, cu tradițiile sale; pentru Martorii lui Iehova, este Organizația cu practicile sale.

Cum a răspuns Isus la întrebarea implicită a femeii? Răspunsul Său a fost revoluționar!

 „Crede-mă, femeie: Vine ceasul când nu vă veți închina Tatălui nici pe muntele acesta, nici în Ierusalim. Voi vă închinați la ce nu cunoașteți, noi ne închinăm la ce cunoaștem, pentru că salvarea vine de la iudei. Totuși, vine ceasul, și acesta este acum, când închinătorii adevărați i se vor închina Tatălui cu spirit și cu adevăr, căci astfel de închinători caută Tatăl. Dumnezeu este Spirit și cei care i se închină trebuie să i se închine cu spirit și cu adevăr“. (Ioan 4:21-24)

Isus separă cultul de o locație geografică și, prin aceasta, de o anumită marcă religioasă. Dumnezeu nu mai caută oameni care să aparțină unei organizații sau mărcii unei confesiuni religioase. Potrivit Domnului nostru, avem nevoie doar de două lucruri pentru a ne închina Tatălui nostru ceresc: unul este spiritul sfânt, iar celălalt este adevărul. Aceste două lucruri sunt legate între ele, deoarece nu poți obține spiritul sfânt decât dacă ești un căutător sincer al adevărului și nu poți înțelege adevărul decât dacă spiritul sfânt locuiește în tine.⁴⁶⁵

Cu alte cuvinte, Isus spune că închinarea ritualizată – adică religia – nu mai este un mijloc de închinare la Dumnezeu. Este așa cum spune Evrei 7:19: „Căci Legea n-a adus nimic la perfecțiune, dar introducerea ulterioară a unei speranțe mai bune, prin care ne apropiem de Dumnezeu, a adus”.

Adorarea națiunii lui Israel era doar un mijloc prin care Iehova îi aducea pe credincioși la o înțelegere corectă a relației lor cu el ca și copii. Închinarea la Dumnezeu nu este despre ritualuri, reguli sau lucrări. Când Iehova i-a creat pe Adam și Eva, ei erau copiii Lui. El nu a instituit nimic ritualic în relația lor cu El.

Cuvântul „închinare” este foarte mult abuzat, folosit greșit și înțeles greșit astăzi. În limba greacă, este proskuneó și implică, în sens absolut – adică cu referire la Dumnezeu – o supunere totală. Închinarea nu înseamnă ritual. Este vorba despre supunere; nu despre supunerea unui slujitor temător în fața unui rege tiranic, ci mai degrabă despre supunerea de bunăvoie pe care un fiu sau o fiică iubită o dă de bunăvoie unui Tată iubitor.

Când Iehova i-a scos pe evrei din Egipt, ei nu erau suficient de avansați din punct de vedere spiritual pentru a înțelege acest adevăr. Legea mozaică le-a oferit temelia care, în cele din urmă, îi va ghida, ca un tutore, spre calea, adevărul și viața în Cristos.⁴⁶⁶

Așadar, fraților, întrucât putem să intrăm cu îndrăzneală în locul sfânt, datorită sângelui lui Isus, pe calea pe care el a deschis-o pentru noi ca drum nou și viu prin perdea, adică prin corpul său, și întrucât avem un mare preot peste casa lui Dumnezeu, să ne apropiem cu inima sinceră și cu toată credința [nu prin faptele legii], având inima curățată, prin stropire, de o conștiință rea și corpul spălat cu apă curată. (Evrei 10:19-22 NW 2019)

Isus îi spunea femeii samaritene și, prin ea, nouă tuturor, că aducea ceva nou: acum, Dumnezeu îi căuta doar pe cei care erau dispuși să se elibereze de o astfel de închinare ritualizată, pentru că ei căutau spiritul și adevărul Său prin credința în Isus Cristos. Acești adevărați închinători se eliberau de religia care îi lega de liderii religioși și îi făcea ascultători de oameni. Aceasta a fost ceea ce a promis Isus când a spus:

Dacă rămâneți în cuvântul meu, sunteți într-adevăr discipolii mei. Veți cunoaște adevărul și adevărul vă va elibera. (Ioan 8:31, 32)

Nu putem rămâne în ‘cuvântul lui’, dacă ni se cere să ne supunem liderilor bisericii, nu-i așa? Aderarea la o religie sau închinarea în interiorul unei biserici sau al unei săli a regatului nu transmite spiritul sfânt și nici adevărul. Dimpotrivă, dimpotrivă.

Cu greu mă pot gândi la ceva cu care să fiu de acord cu J. F. Rutherford, cu excepția acestei expresii a sa: „Religia este o capcană și o escrocherie”.

De ce este religia o capcană și o escrocherie?

Pentru mulți, va fi încă dificil să se debaraseze de concepte puternic înrădăcinate, cum ar fi acela că religia este calea de a se închina lui Dumnezeu. Martorii lui Iehova sunt învățați că toate celelalte religii sunt false, în timp ce a lor este singura religie adevărată. De-a lungul acestei cărți, am oferit numeroase dovezi că nu este așa. Avea Rutherford dreptate? Sunt toate religiile o capcană și o escrocherie? Ce este mai exact o escrocherie?

O definiție – cea la care s-a referit Rutherford – este următoarea: „O fraudă sau o șarlatanie; o schemă ilegală pentru profit. „De aici se trage termenul de „extorcare”, care este „orice act sau amenințare care implică crimă, răpire, jocuri de noroc, incendiere, jaf, mită, extorcare, cu scopul de a jefui sau fura de la o victimă”.

Biserica catolică extorca bani de la enoriași amenințându-i cu purgatoriul sau cu focul iadului dacă nu se supuneau liderilor bisericii. Televangheliștii se îmbogățesc promițând prosperitate de la Dumnezeu (cerând mită) dacă telespectatorii lor trimit bani.

Cât de ironic ar fi dacă condamnarea lui Rutherford ar fi aplicabilă chiar religiei pe care a fondat-o în 1931!

Pentru a vedea dacă acest lucru este aplicabil, trebuie să ne întoarcem la început: Începem cu C. T. Russell care a fondat o editură pentru a predica vestea bună, anunțând prezența lui Cristos. Acum știm că a greșit, dar un lucru pe care îl putem spune în favoarea sa este că nu a înființat o religie. Au existat multe congregații independente și grupuri de Studenți în Biblie care au subscris la scrierile sale, dar acestea nu erau controlate de o autoritate centrală. Nu exista o ierarhie ecleziastică care să guverneze toate grupurile de Studenți în Biblie din acea vreme. Rutherford a fost cel care a stabilit acest lucru în 1931, dând un nume distinct micului număr de grupuri de Studenți în Biblie încă afiliate la Societatea Watch Tower. Acesta este momentul în care o religie creștină începe cu adevărat, când se marchează ca fiind diferită de ceilalți creștini. Dar mai este nevoie de timp pentru ca putregaiul să se instaleze, așa cum se întâmplă întotdeauna.

(Desigur, condamnarea religiei de către Rutherford a fost o proiecție clasică. El condamna chiar lucrul pe care îl crea. Proiecția de acest tip este un truc ușor de manevrat pentru a te face să privești în altă parte și nu la persoana care face același lucru pe care îi critică pe alții că îl fac).

Organizația Martorilor lui Iehova se implică în șantaj?

Când eram copil și locuiam în Hamilton, Ontario, congregația locală a construit prima Sală a Regatului. Până atunci, ținusem întâlniri în sala Legiunii, pe care o închiriam. Noua sală era proprietatea congregației locale. Obișnuiam să mă laud în cadrul studiilor mele biblice, atunci când predicam în țara catolică Columbia, că Martorii nu se ocupau de bani; că sălile noastre ale regatului erau modeste și erau deținute de congregația locală, nu de sediul central din Brooklyn.

În 2008, acest lucru a fost valabil și atunci când am construit noua Sală a Regatului din Alliston, la un cost de peste un milion de dolari canadieni. Am fost unul dintre cei trei administratori pe actul de proprietate în care figura Congregația Martorilor lui Iehova din Alliston ca proprietar.

Totul s-a schimbat șase ani mai târziu. O scrisoare datată 29 martie 2014 a fost trimisă tuturor congregațiilor cu un subiect inofensiv: „Referitor la: Ajustarea finanțării construcției Sălilor Regatului și Sălilor de Congrese la nivel mondial”.

Prima pagină urma să fie citită congregațiilor și promitea că un nou aranjament era acum în vigoare, care anula toate împrumuturile pentru Sala Regatului și Sala de Congres. La prima vedere, sună minunat, nu-i așa?

Scrisoarea afirma că „congregațiile vor fi rugate acum să își unească resursele la nivel mondial pentru a sprijini construcția de facilități teocratice” și promitea că „toate congregațiile vor avea posibilitatea de a sprijini construcția Sălilor Regatului și Sălilor de Congrese în întreaga lume prin hotărârea de a face o donație lunară din fondurile congregației”.⁴⁶⁷

Și asta sună bine, nu-i așa?

În Alliston, mai aveam de plătit câteva sute de mii de dolari înainte de a ne achita ipoteca, ceea ce făceam la o rată de aproximativ 1 839 de dolari pe lună. Așa că, astăzi, am fi scăpat de acest cost lunar oneros.

Ei au anulat toate împrumuturile și au rugat (nu au cerut) congregațiilor să își pună în comun resursele și au oferit congregațiilor posibilitatea de a face o donație lunară. Când ți se cere ceva, nu trebuie să fii de acord, nu-i așa? Atunci când vi se oferă posibilitatea de a contribui cu fonduri, nu trebuie să profitați de această oportunitate, nu-i așa? Numai dacă s-ar folosi o formă de constrângere, astfel de cereri și oportunități ar putea fi considerate șantajiste, ca atunci când câțiva huligani intră într-o pizzerie și îi oferă proprietarului posibilitatea de a contribui cu o donație lunară pentru a fi protejat de pagubele aduse localului său.

Scrisoarea conținea trei pagini care nu trebuiau citite vestitorilor congregației. Pe a doua pagină, bătrânilor li se spunea:

Bătrânii din congregațiile care fac în prezent rambursări de împrumuturi ar propune probabil o rezoluție care să fie cel puțin aceeași sumă cu cea a rambursării lunare actuale a împrumutului… [Scrisul e aldin în scrisoarea originală, scrisul îngroșat e al meu].⁴⁶⁸

În mod respectuos, bătrânii din congregația din Alliston (eu nu mai slujeam atunci) au citit o rezoluție de 1.800 de dolari pe lună. Așadar, nimic nu s-a schimbat în fapt pentru vestitorii din Alliston. Ei trebuiau să vină în continuare cu aceeași sumă ca înainte, dar cu o excepție notabilă: un împrumut va fi în cele din urmă achitat și astfel sarcina financiară a congregației va fi ușurată. Cu toate acestea, o donație „voluntară” nu se termină niciodată.

Trebuie remarcat faptul că congregațiile care nu aveau un împrumut în curs de rambursare trebuiau, de asemenea, să facă o donație (sau un angajament) lunară:

Bătrânii din congregațiile fără împrumuturi… ar trebui să facă un sondaj confidențial al tuturor vestitorilor pentru a determina valoarea noii rezoluții.⁴⁶⁹

Veți observa cum întrebarea de la pagina 1 a scrisorii a devenit la pagina 2 directivă pentru bătrâni.

Următorul paragraf prevede că „bătrânii trebuie să revizuiască anual această rezoluție” în luna mai a fiecărui an.

La pagina 4 a scrisorii, bătrânii sunt îndrumați să trimită la filială orice surplus de fonduri pe care congregația le-ar putea avea la îndemână pentru viitoarele renovări sau construcții.

Rutherford a avut dreptate!

A durat ceva timp, dar adevărata natură a acestei scheme a ieșit la iveală pe măsură ce au trecut lunile. Începând cu episodul JW Broadcasting din mai 2015, îl găsim pe Stephen Lett vorbind despre beneficiile noilor aranjamente, susținând că banii sunt necesari pentru multe mii de proiecte de construcții teocratice. Se pare că Organizația creștea cu pași repezi.

El a făcut următoarea afirmație uimitoare:

De exemplu, toate congregațiile care aveau de achitat un împrumut pentru Sala Regatului sau Sala de Congrese au fost informate că ipotecile lor au fost anulate. Acum, dacă vă gândiți la asta, este uimitor, nu-i așa? Toate împrumuturile lor au fost anulate. Vă puteți imagina o bancă spunându-le proprietarilor de locuințe că toate împrumuturile lor au fost anulate și că ar trebui doar să trimită la bancă ceea ce își pot permite? Numai în organizația lui Iehova s-ar putea întâmpla așa ceva.⁴⁷⁰

Acest lucru sună foarte lăudabil, dar nu ne spunea întreaga poveste, care a ieșit la iveală abia ceva mai târziu.⁴⁷¹

Vedeți, ceea ce a spus Lett despre faptul că nicio bancă nu a făcut ceea ce a făcut Organizația, nu este adevărat! Dacă o bancă ar deține ipoteci asupra unor proprietăți în valoare de miliarde de dolari, atunci nu ar anula niciodată toate aceste împrumuturi, cu excepția cazului în care ar putea face mai mulți bani făcând acest lucru. Pentru a face acest lucru, ar avea nevoie de două lucruri: ar avea nevoie de puterea de a controla persoanele care operează acele proprietăți și ar avea nevoie ca titlul de proprietate pentru toate acele proprietăți să fie trecut la bancă. Acum, imaginați-vă că putem merge mai departe. Imaginați-vă că banca poate obține, de asemenea, dreptul de proprietate asupra oricărei proprietăți pentru care a deținut vreodată o ipotecă, chiar dacă ipotecile respective au fost achitate cu ani sau decenii în urmă. Ați mai cumpăra o casă dacă ați afla că, în orice moment, banca ar putea să pună mâna pe proprietatea casei dvs., chiar și după ce ați achitat ipoteca, și că ar putea să vă vândă casa în orice moment fără acordul dvs. prealabil?

Aceasta este situația în cazul noului aranjament de finanțare a Organizației. Acesta este motivul pentru care Lett este atât de mândru să anunțe acest lucru.

După cum am spus, înainte de acest aranjament, congregațiile dețineau propria sală.

Când am construit sala noastră din Alliston, în 2008, am vândut vechea noastră sală pentru peste jumătate de milion de dolari, iar fondurile au intrat în contul bancar al congregației noastre. Am folosit aceste fonduri pentru a cumpăra terenul și pentru a plăti un avans pentru ipoteca pe care ne-a acordat-o filiala. Toate acestea s-au schimbat. Congregațiile nu mai pot alege să vândă o sală, ci, dacă aceasta este vândută, acest lucru se face direct de către un comitet controlat de filială. În acest caz, fondurile nu se întorc la vestitorii locali care și-au construit și finanțat propria sală, ci merg direct la filiala locală a Societății.

Organizația, prin intermediul diferitelor sale entități juridice, revendică acum proprietatea tuturor proprietăților Sălilor Regatului și ale Sălilor de Congrese și a înființat comitete în întreaga lume pentru a evalua care dintre Sălile Regatului sau Săli de Congrese sunt subutilizate. Congregațiile care se bucurau de confortul unei săli locale – o sală pe care au construit-o cu propriile mâini și pe care au finanțat-o din banii lor – au fost șocate să afle că, fără nici măcar un bilet de adio, sala lor a fost vândută, iar acum trebuie să parcurgă distanțe mari pentru a ajunge la întrunirile lor. Atunci când sălile sunt vândute în acest mod, banii dispar în visteria Organizației.

Comitetul de serviciu, format din coordonatorul de congregație, secretarul și supraveghetorul de serviciu, constituie administratorii pentru orice Sală a Regatului. Ce se întâmplă dacă bătrânii locali – administratorii legali – se opun ideii ca sala lor să fie vândută? Dacă vreunul dintre ei se opune „directivei” Organizației, Supraveghetorul de circumscripție (S.C.) este împuternicit să îl îndepărteze pe acel bătrân și să plaseze un alt bătrân mai ascultător în funcția sa de supraveghere. Astfel, conformitatea deplină este aproape garantată.

Același lucru este valabil și pentru fondurile congregației în exces. Cunosc o congregație locală care avea peste 80.000 de dolari într-un fond pentru a reface parcarea. Bătrânii au refuzat să trimită banii la filială. Pe parcursul mai multor vizite ale S.C., au fost în cele din urmă „convinși” să facă acest lucru, dacă doreau să rămână bătrâni de congregație. Bineînțeles, dacă ar fi refuzat, ar fi fost înlăturați și alții ar fi fost ridicați în locul lor – alții care „văd rațiunea” directivei.

Nemulțumită să mai permită congregațiilor locale să determine ce constituie „fonduri excedentare”, o scrisoare adresată corpurilor de bătrâni, datată 15 iulie 2022, a ordonat acum tuturor congregațiilor să își închidă conturile bancare și să transfere toți banii la filiala locală. Astfel, începând cu 1 septembrie 2022, se pare că fiecare cent contribuit la nivel local va intra direct în contul bancar al Societății, iar filiala locală se va ocupa de plata utilităților pentru fiecare congregație locală.

Toate acestea se fac sub masca religiei, iar autoritățile laice sunt foarte reticente în a interveni asupra religiilor. Cu toate acestea, avem de-a face cu un complot ca să preia proprietăți în valoare de miliarde de dolari și ca să ascundă milioane de dolari în depozite financiare. Dacă bătrânii locali se opun, aceștia sunt înlocuiți. Dacă vestitorii congregației se opun vânzării sălii lor, congregația va fi dizolvată, iar vestitorii locali vor fi redistribuiți la diverse congregații vecine. Și, bineînțeles, ei justifică toate acestea susținând că autoritatea lor vine de la Iehova Dumnezeu. Vorbim despre o tactică de intimidare!

Dacă cineva se împotrivește – dacă cineva vorbește – va fi etichetat ca un apostat care dezbină și va fi evitat de toți membrii familiei și de toți prietenii săi.

Poate cineva să afirme acum cu adevărat că Rutherford nu a avut dreptate când a declarat că „religia este o capcană și o escrocherie”?

Să învățăm să ne închinăm fără religie

S-a spus că încercarea de a face același lucru la nesfârșit, așteptând un rezultat diferit, este definiția nebuniei.

Având în vedere că parcursul oricărei religii sau mărci religioase a fost același de la începutul timpului, nu vrem să cădem din nou în această capcană.

Pentru o astfel de libertate, Cristos ne-a eliberat. De aceea, stați tari și nu vă lăsați din nou închiși într-un jug de sclavie. (Galateni 5:1)

Obișnuiam să cred că religia și cultul sunt termeni sinonimi. Acum nu mai cred acest lucru. Spunem „religie organizată” ca și cum ar exista un alt fel de religie. Prin definiție, religia este închinare organizată – sclavie față de oameni. Religia nu este niciodată pur și simplu închinare la Dumnezeu, ci întotdeauna sfârșește să fie închinare la oameni, pentru că, în cele din urmă, trebuie să te închini conform regulilor, învățăturilor și interpretării oamenilor care alcătuiesc conducerea religiei.

Întrebați-l pe martorul lui Iehova obișnuit cui s-ar supune dacă ar avea de ales între o poruncă biblică și o directivă a Corpului de guvernare dată prin intermediul Turnului de veghe sau a unei scrisori de la biroul filialei? Veți vedea rapid cine este de fapt adorat.

Isus ne eliberează de asta. Nu este nevoie să mergem la templu. Nu este nevoie să mergem pe munte. Nu este nevoie să mergem la Sala Regatului. Să nu ne mai permitem niciodată să ajungem sub „un jug de sclavie”.

Noi ne închinăm într-un templu, dar templul este trupul închinătorilor, Trupul lui Cristos.

Nu știți că voi sunteți templul lui Dumnezeu și că spiritul lui Dumnezeu locuiește în voi? Dacă cineva distruge templul lui Dumnezeu, și Dumnezeu îl va distruge pe el, căci templul lui Dumnezeu este sfânt, iar acest templu sunteți VOI. (1 Corinteni 3:16, 17)

Cum? Nu știți că acest corp, care sunteți voi, este templul spiritului sfânt care este în voi și pe care îl aveți de la Dumnezeu? Mai mult decât atât, VOI nu sunteți ai voștri, fiindcă ați fost cumpărați cu un preț. Prin urmare, glorificați-l pe Dumnezeu în corpul VOSTRU! (1 Corinteni 6:19, 20)

În unitate cu el, întreaga clădire, armonios îmbinată, crește ca să fie un templu sfânt pentru Iehova. În unitate cu el, și VOI sunteți zidiți împreună ca să fiți un loc în care să locuiască Dumnezeu prin spirit. (Efeseni 2:21, 22)

Întrunindu-ne împreună

Nu sugerez că întrunindu-ne împreună pentru a-i aduce închinare lui Dumnezeu este echivalent cu a face parte dintr-o religie organizată. Care este, atunci, acest templu sfânt la care se referă Pavel? Putem răspunde la această întrebare citind despre modul în care se închina congregația din primul secol:

Cei care au primit cuvântul lui din toată inima au fost botezați și în ziua aceea au fost adăugați în jur de 3 000 de oameni. Și ei [1] continuau să învețe de la apostoli, [2] să petreacă timp împreună, [3] să ia masa împreună și [4] să se roage. Toți au fost cuprinși de teamă și prin apostoli se făceau multe minuni și semne. Toți cei care deveniseră credincioși erau împreună și [5] aveau toate lucrurile în comun. Își vindeau bunurile și proprietățile, iar ce primeau împărțeau tuturor, după cum avea nevoie fiecare. Și zi de zi erau în templu, într-un singur gând. Ei [6] luau masa în diferite case și își împărțeau hrana cu mare bucurie și sinceritate a inimii, [7] lăudându-l pe Dumnezeu. Și erau bine văzuți de întregul popor. În același timp, Iehova îi adăuga zilnic la numărul lor pe cei ce erau salvați. (Faptele 2:41-47)

Vă puteți imagina cât de diferită ar fi fost închinarea noastră ca Martori ai lui Iehova dacă am fi urmat acest model? Cel mai aproape de acesta a fost aranjamentul de Studiu de carte, dar Corpul de guvernare a renunțat la el cu câțiva ani în urmă. Imaginați-vă că ne întâlnim o dată pe săptămână pentru o masă. Acest lucru ar face ca întâlnirile să fie mai mici și mai numeroase, din nou, așa cum a fost aranjamentul de studiu de carte.

Imaginați-vă că vă adunați în grupuri mici de aproximativ 15 sau 20 de persoane și [1] citiți împreună Scripturile creștine și comentați liber despre înțelegerea lecturii, [2] vă asociați împreună, [3] luați masa împreună și [4] vă rugați împreună.

Nu pot vorbi despre alte religii, dar ca orice Martor ai lui Iehova, nu am mers niciodată la Sala Regatului pentru a lua masa împreună, nu m-am asociat decât pentru câteva minute înainte și după, nu am studiat Biblia, ci publicațiile Corpului de guvernare, și nu ne-am rugat împreună. Un om se ruga în mod oficial la deschiderea întrunirii și altul la încheierea ei, dar nu auzeai niciodată persoane diferite să ofere rugăciuni în mod public. De fapt, femeile nu aveau voie să se roage, în ciuda a ceea ce apostolul Pavel dezvăluie la 1 Corinteni 11:5, 13.

În ceea ce privește faptul că [5] au totul în comun, ce amuzant! Dar în primul secol, ei nu aveau întruniri formale și nu aveau săli de întrunire dedicate lui Dumnezeu, ci [6] se întâlneau în diferite case. Când examinezi diferitele scrisori ale lui Pavel și ale altor scriitori biblici din primul secol, descoperi că acestea erau adesea adresate congregațiilor care se întruneau în casa vreunui creștin din zonă. Întrunirile erau momente în care se lua masa împreună și se oferea încurajare. Acesta este sensul îndemnului pe care Organizația îl folosește adesea în mod greșit pentru a-și promova cele cinci întâlniri săptămânale formalizate și structurate:

Să ne interesăm unii de alții ca să ne îndemnăm la iubire și la fapte bune, fără să neglijăm întrunirea noastră, cum au unii obiceiul, ci să ne încurajăm unii pe alții, și aceasta cu atât mai mult cu cât vedeți că ziua se apropie! (Evrei 10:24, 25)

Scriitorul cărții Evrei nu se gândea să răspundă la întrebări prestabilite și la răspunsuri pregătite în emisii scurte de 30 de secunde la Studiul Turnului de veghe atunci când ne-a spus „să ne ‘îndemnăm la iubire și la fapte bune” și „să ne încurajăm unii pe alții”.

În ceea ce privește [7], nu putem să-L lăudăm pe Dumnezeu atunci când întrunirile noastre se concentrează pe ascultarea de poruncile oamenilor. Dacă sunteți familiarizați cu întrunirile și închinarea Martorilor lui Iehova, atunci aceste două versete vorbesc de la sine:

Dacă cineva crede că i se închină lui Dumnezeu într-un mod corect, dar nu-și ține limba în frâu, ci își amăgește inima, închinarea acestui om este deșartă. Închinarea curată și neîntinată în ochii Dumnezeului și Tatălui nostru este aceasta: să te îngrijești de orfani și de văduve în necazul lor și să te păstrezi nepătat de lume. (Iacov 1:26, 27)

Poporul acesta mă onorează cu buzele, dar inima lor este departe de mine. În zadar mi se închină ei, fiindcă îi învață pe oameni doctrine care sunt porunci omenești. (Matei 15:8, 9)

Mersul pe apă

Vă puteți imagina cât de greu trebuie să fi fost pentru acele mii de evrei convertiți să renunțe la forma lor de închinare pentru această nouă credință în Mesia? Templul din Ierusalim a fost o minune a lumii antice. O structură masivă și impresionantă. Propriii discipoli ai lui Isus au remarcat măreția clădirii:

Pe când ieșea din templu, unul dintre discipolii săi i-a zis: „Învățătorule, uite ce pietre și ce clădiri!“ (Marcu 13:1)

Mai târziu, în timp ce unii vorbeau despre templu — cum era împodobit cu pietre frumoase și lucruri dedicate… (Luca 21:5)

Isus tocmai prezisese în acea zi distrugerea templului și a orașului Ierusalim, iar acum, ca răspuns la observațiile lor, le spune:

Vezi tu aceste clădiri mari? Nu va rămâne aici piatră pe piatră care să nu fie dărâmată. (Marcu 13:2)

Ei nu trebuiau să se lase înșelați de iluzia permanenței pe care astfel de structuri erau menite să o transmită. Există un confort în tradiție, un sentiment de siguranță care vine din închinarea la Dumnezeu în cadrul unei structuri religioase bine stabilite, dar este o siguranță falsă. La mai puțin de patruzeci de ani după ce ucenicii s-au minunat de templu, acesta era în ruine, exact așa cum a profețit Isus.

Există un mesaj pentru noi în toate acestea. Când mi-am dat seama pentru prima dată că nu mă închinam Tatălui în spirit și adevăr, ci că toată viața mea am predicat fără să vreau minciuni, mi-am dat seama că trebuie să fac o schimbare, dar nu vedeam unde să mă duc. Eram condiționat de o practică îndelungată să asimilez apartenența la o anumită religie drept mijloc de salvare.⁴⁷² Nu înțelesesem încă întreaga semnificație a cuvintelor lui Isus către femeia samariteană.

Ca să folosesc o analogie, am privit toate celelalte religii ca pe niște nave încărcate cu pasageri. Toate aceste nave erau de mărimi și viteze diferite, dar aveau un lucru în comun: toate navigau spre o cascadă. Toate erau condamnate. Toate făceau parte din Babilonul cel Mare, iar sfârșitul lor era asigurat. Nava mea, însă, naviga spre paradis și eu mă aflam pe ea. Să aflu că și „nava bună jw.org” se îndrepta spre cascadă m-a lăsat în dilemă. Nu exista o altă corabie în care să mă urc pentru a fi salvat. Toate navele se îndreptau în aceeași direcție, spre distrugere. Era de așteptat oare să sar peste bord și să înot pentru salvare?

Apoi mi-am amintit de acel incident remarcabil când Isus a venit la ucenici mergând pe apă. Mi-am dat seama că nu aveam nevoie de o barcă de salvare sau de o altă corabie pentru a ajunge în paradis. Aveam nevoie doar de credință în Isus Cristos.

Cu această credință, putem merge pe apă. Nu avem nevoie de o organizație. Dar chiar dacă, prin credință, putem „merge pe apă” la figurat, tot trebuie să știm unde să mergem.

Așadar, simpla credință în Isus nu este suficientă. Trebuie să înțelegem dragostea lui Dumnezeu și să învățăm cum să ne închinăm în spirit și adevăr. Acesta va fi subiectul ultimului capitol.

Dar voi, iubiții mei frați, zidindu-vă în credința voastră preasfântă și rugându-vă cu spirit sfânt, păstrați-vă în iubirea lui Dumnezeu, în timp ce așteptați îndurarea Domnului nostru Isus Cristos pentru viața veșnică. (Iuda 20, 21)

1 Samuel 8:4-22

Pentru contextul complet, vezi Studies in Scriptures, engl. vol. 3, p. 181-187.

Matei 18:20

1 Ioan 2:26, 27; Romani 8:14

Galateni 3:24; Ioan 14:6

Scrisoare către toate congregațiile: 3/29/14-E (pagina 1) disponibilă pe AvoidJW.org (https://accessjw.org/.php/lte-2014.php?download=20140329LTC_us.pdf)

Ibidem, pagina 2

Ibidem, pagina 2

Vezi un fragment video aici: https://youtu.be/qfPMCDEuoNQ

Pentru o prezentare completă a acestei istorii, consultați acest articol: https://beroeans.net/2018/06/30/identifying-true-worship-part-11-the-unrighteous-riches/

„Aşa cum Noe şi familia sa temătoare de Dumnezeu au fost salvaţi în arcă, în prezent supravieţuirea depinde de credinţa noastră şi de faptul de a ne alătura şi a fi loiali părţii pământeşti a organizaţiei universale a lui Iehova.” (w06 15/5 p. 22 par. 8)

17

„Unde mă duc de aici încolo?” Calea de urmat

…este deja ceasul să vă treziți, căci salvarea noastră este mai aproape acum decât atunci când am devenit credincioși. (Romani 13:11 NWT 2013)

Nu voi îndulci acest lucru: Călătoria de la întuneric la lumină nu este una ușoară. Puține lucruri care merită cu adevărat sunt ușoare. În timp ce vă începeți căutarea adevărului, țineți minte că Isus vă vorbește atunci când spune:

Regatul cerurilor este asemenea unei comori ascunse într-un câmp, pe care un om a găsit-o și a ascuns-o. Apoi, de bucurie, se duce și vinde tot ce are și cumpără câmpul acela. Regatul cerurilor este și asemenea unui negustor voiajor care caută perle scumpe. Când a găsit o perlă de mare valoare, a plecat, a vândut imediat tot ce avea și a cumpărat-o. (Matei 13:44-46)

Cât de valoros este Regatul lui Dumnezeu pentru tine? La ce ai fi dispus să renunți pentru a o obține?

Dacă sunteți unul dintre Martorii lui Iehova, știți că simpla posesie a unei astfel de cărți vă va aduce persecuții sub formă de mustrări din partea familiei și a prietenilor și, cu siguranță, a bătrânilor locali.

Poate vă amintiți că mai devreme în această carte am discutat despre semnificația cuvântului „persecuție” (diṓkō în greacă) înseamnă „a urmări, ca un vânător care își urmărește prada”. Dacă ești unul dintre Martorii lui Iehova și ai decis acum că ești dispus să renunți la tot pentru premiul vieții veșnice, slujind cu Isus în Regatul lui Dumnezeu, atunci vei fi vânat (persecutat).

Probabil că va începe cu bârfe pe la spatele tău. În comunitatea Martorilor, zvonurile se răspândesc ca focul, iar tot ceea ce ați spus va fi în curând distorsionat în mod sălbatic.⁴⁷³

Bătrânii vă vor trage cu siguranță deoparte pentru a discuta cu dumneavoastră. Te vor amenința cu excluderea, ceea ce înseamnă că vei fi evitat de toți foștii tăi prieteni JW și chiar de membrii apropiați ai familiei care sunt JW. Isus a anticipat acest lucru când ne-a avertizat cu privire la consecințele închinării la Dumnezeu în spirit și adevăr:

Adevărat vă spun că nu este nimeni care a lăsat casă sau frați sau surori sau mamă sau tată sau copii sau ogoare pentru mine și pentru vestea bună 30 și care să nu primească însutit acum, în acest timp, case și frați și surori și mame și copii și ogoare împreună cu persecuții, iar în sistemul viitor, viață veșnică. (Marcu 10:29, 30)

Faptul că un creștin poate fi izolat de rețeaua sa socială și evitat chiar și de membrii apropiați ai familiei doar pentru că și-a exercitat dreptul dat de Dumnezeu la gândire liberă și independentă trebuie să pară bizar pentru cei din afară, dar este o realitate de care toți Martorii sunt dureros de conștienți. Am ajuns să văd că această formă de excludere – nu din cauza păcatului, ci pentru a pedepsi pe oricine care contestă domnia Corpului de guvernare – nu este doar nescripturală, ci și satanică – ținând cont că „Satan” înseamnă „împotrivitor sau opozant”.

Riscul este mare, așa că nu ar trebui să facem acest pas orbește.

Când am început să studiez pe cont propriu, cea mai mare îngrijorare a mea a fost cum să evit să mai fiu vreodată înșelat. Poate că și dumneavoastră vă gândiți la același lucru. Știți că adevărul există, dar cum îl puteți distinge de toate interpretările false care curg de pe buzele numeroaselor personaje costumate care împânzesc peisajul religios cu sutanele lor preoțești sau cu costumele Armani și ceasurile Rolex de aur?

Cum mi-am refăcut credința

Nimeni nu construiește o casă cu mâinile goale. Ai nevoie de unelte bune pentru a face treaba, dar trebuie să știi cum să le folosești corect și de unde să începi să construiești. Mi-a luat ceva timp să găsesc aceste unelte atunci când am început să merg pe acest drum al descoperirii. Uneltele despre care vorbesc nu sunt făcute din lemn și metal, ci sunt mult mai durabile și vă vor servi pentru tot restul vieții. Pavel ne învață că temelia noastră trebuie să fie Cristos, iar modul în care construim pe această temelie va fi descoperit ca prin foc.

Potrivit bunătății nemeritate a lui Dumnezeu care mi-a fost dată, eu, ca șef de lucrări înțelept, am pus temelia, dar altcineva zidește deasupra. Însă fiecare să vegheze încontinuu cum zidește deasupra. Căci nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care este pusă și care este Isus Cristos. Dacă cineva zidește deci pe temelie aur, argint, pietre prețioase, lemn, fân, paie, lucrarea fiecăruia va deveni evidentă, căci ziua încercării o va arăta clar, fiindcă dezvăluirea se va face prin foc, iar focul va dovedi cum este lucrarea fiecăruia. Dacă lucrarea pe care a zidit-o cineva pe temelie rămâne, el va primi o răsplată. Dacă lucrarea cuiva va fi arsă complet, el va suferi o pierdere, însă va fi salvat, dar aceasta va fi ca și cum ar fi salvat prin foc. (1 Corinteni 3:10-15)

Pentru că îmi construisem credința de Martor al lui Iehova pe o fuziune între adevărul biblic și dogma Watch Tower, fundația mea era un amestec de aur, argint și pietre prețioase combinate cu lemn, fân și paie. Când a venit focul, lucrarea pe care o construisem de-a lungul vieții mele a fost mistuită și transformată în cenușă, dar, datorită dragostei lui Dumnezeu, am fost salvat. Adevărurile pe care le culegeam din anii de studiu biblic, în ciuda influenței corupătoare a învățăturilor Watch Tower, au supraviețuit focului și au rămas.

A trebuit să reconstruiesc, dar acum știam cum să evit să introduc mai multe învățături false – mai mult lemn, fân și paie – în înțelegerea mea despre Dumnezeu și salvarea mea. Metoda este simplă: Nu acceptați nicio interpretare umană drept adevăr. În schimb, mergeți la Scriptură și lăsați Biblia să vorbească de la sine. Permiteți-mi să vă dau un exemplu.

În mai multe rânduri am avut ocazia să vorbesc cu Martorii lui Iehova care m-au abordat în activitatea lor de predicare. Nu mă cert cu ei, dar îi rog să citească Ioan 1:12, 13:

Dar tuturor celor ce l-au primit le-a dat dreptul să devină copii ai lui Dumnezeu, fiindcă manifestau credință în numele său. Ei s-au născut nu din sânge, nici din voința cărnii, nici din voința omului, ci din Dumnezeu. (Ioan 1:12, 13 NWT 2019)

Îi întreb apoi cum pot spune că există „alte oi” care nu au dreptul să devină copii ai lui Dumnezeu, când acest verset arată foarte clar că tuturor celor care Îl primesc pe Isus și manifestă credință în numele Lui, primesc dreptul să devină copii ai lui Dumnezeu.

Ei vor spune că trebuie să facă niște cercetări și vor aranja o vizită ulterioară, de obicei cu unul dintre bătrâni în spate. Eu îi las pur și simplu să își expună înțelegerea, dar le pun în permanență aceeași întrebare: „Unde scrie asta?”

I-am văzut de nenumărate ori devenind din ce în ce mai frustrați, pentru că se bazează pe raționamentul din publicații pentru a-și demonstra punctul de vedere, dar nu-și pot susține argumentul doar din Scriptură. În curând, vor pleca, fără să se mai întoarcă niciodată. Acest tipar nu s-a schimbat vreodată.

Dacă vrei să-ți reconstruiești credința, fă din această întrebare mantra ta: Unde scrie asta?

Dacă poți găsi ceva declarat clar în Biblie, o înțelegere care nu intră în conflict cu restul Scripturii, atunci probabil că ești pe calea cea bună. Dar intrați întotdeauna în fiecare sesiune de citire și cercetare a Bibliei cu o minte lipsită de prejudecăți și preconcepții (mai ușor de spus decât de făcut) și fiți vigilenți pentru a nu permite ego-ului, preferințelor personale și experiențelor de viață să vă influențeze înțelegerea oricărui verset.

Eliberarea de trecut

Ați fost crescut ca Martorii lui Iehova, ca și mine? Dacă da, sarcina dumneavoastră va fi chiar mai dificilă decât pentru cineva care s-a convertit la această religie la vârsta adultă. Un copil are încredere implicită în părinții săi și acceptă ceea ce spun aceștia ca fiind adevărul absolut. El nu a învățat încă să evalueze critic noile informații. Ca adulți, suntem mai predispuși să facem acest lucru, cel puțin la început. Cu toate acestea, odată ce ajungem să avem încredere în persoana care ne învață, avem tendința de a suspenda gândirea critică și de a accepta pur și simplu ceea ce ni se predă ca fiind adevărul.

Așa că iată-ne acum – tu și cu mine – cu ani de credințe stocate în creierul nostru, colorându-ne procesele de gândire și capacitatea de raționament. Unele dintre aceste convingeri sunt inevitabil adevărate, dar altele sunt false. Cum distingem una de cealaltă? Cum evităm, așa cum spune proverbul, să aruncăm copilul odată cu apa din baie?

Facem acest lucru recunoscând în fața noastră că totul este pe masă. Nu există nicio convingere pe care o avem care să fie prea dragă sau prea prețioasă pentru a nu fi examinată. Nu avem de ce să ne temem dacă ne examinăm critic și atent oricare și toate credințele noastre. Dacă suntem sinceri și dacă pornim la drum fără o altă agendă decât obiectivul de a ajunge la adevăr, atunci vom fi răsplătiți. Acest lucru este ușor de spus, dar nu la fel de ușor de făcut, pentru că adesea o credință este îngropată atât de adânc încât nici măcar nu suntem conștienți de ea.

Învățând din cuvintele lui Isus către femeia samariteană

Doctrinele fundamentale sunt, prin definiție, fundamentul sistemului nostru de credință. Ele reprezintă subsolul pe care este construită casa noastră de credință. Trebuie să fim dispuși să examinăm totul, indiferent cât de solid și de bine fundamentat am crede că este. Asta le cerea Isus ucenicilor săi să facă și nu există un exemplu mai bun în acest sens decât relatarea lui Isus la fântână cu femeia samariteană.

Femeia i-a zis: „Domnule, văd că ești profet. Strămoșii noștri s-au închinat pe muntele acesta, dar VOI spuneți că în Ierusalim este locul unde trebuie să se închine oamenii“. Isus i-a zis: „Crede-mă, femeie: Vine ceasul când nu vă veți închina Tatălui nici pe muntele acesta, nici în Ierusalim. VOI vă închinați la ce nu cunoașteți, noi ne închinăm la ce cunoaștem, pentru că salvarea vine de la iudei. Totuși, vine ceasul, și acesta este acum, când închinătorii adevărați i se vor închina Tatălui cu spirit și cu adevăr, căci astfel de închinători caută Tatăl. Dumnezeu este Spirit și cei care i se închină trebuie să i se închine cu spirit și cu adevăr“. (Ioan 4:19-24)

În calitate de Martor al lui Iehova, ați fi mers vreodată la o biserică catolică pentru a vă închina lui Dumnezeu? Bineînțeles că nu! Martorii merg la Sala Regatului pentru a se închina lui Iehova Dumnezeu. Acum, imaginați-vă dacă Isus ar veni la dumneavoastră într-o zi și v-ar spune că a sosit ceasul în care oamenii nu se vor închina lui Dumnezeu nici într-o biserică catolică, nici într-o Sală a Regatului. Cu alte cuvinte, nu este nevoie să aparții unei organizații pentru a te închina lui Iehova. Ceea ce ai nevoie este să te închini în spirit și în adevăr.

Cum ai fi reacționat dacă Isus ți-ar fi spus că nu este nevoie să mergi în Sala Regatului, pentru că, în esență, asta le spunea femeii samaritene și discipolilor săi evrei?

Fără regrete

Am ajuns la vârsta de 60 de ani până să realizez că învățăturile de bază ale Organizației Martorilor lui Iehova nu erau biblice. Cu toate acestea, ceea ce pentru unii ar părea că a fost o viață irosită nu m-a făcut niciodată să mă îndoiesc de existența lui Dumnezeu și nici de valoarea creștinismului. Nu consider că deceniile petrecute ca Martor al lui Iehova au fost o pierdere, deoarece m-au adus acolo unde mă aflu acum. Pentru un ateu, o viață întreagă petrecută în ceea ce ar părea o căutare zadarnică echivalează cu o risipă totală, dar noi nu suntem atei care credem că această viață este tot ce există. Pavel i-a spus lui Timotei să ‘apuce strâns viața veșnică’.⁴⁷⁴ Nu te poți apuca de ceva care nu este deja prezent cu tine. Viața veșnică nu este ceva din viitorul nostru. Ea este acum. Ne putem apuca de ea acum.

Dacă mi-am petrecut primii 60 de ani din viață ca un creștin, chiar dacă unul rătăcit, cum rămâne cu asta? Atâta timp cât m-a condus la viața reală despre care vorbește Pavel, a meritat fiecare secundă, pentru că viața veșnică este o viață infinită. Permiteți-mi să ilustrez acest lucru: Bărbatul mediu din Canada trăiește în medie 80 de ani. Imaginați-vă o plăcintă care reprezintă această durată de viață. Tăiați-o în patru felii egale, fiecare reprezentând un sfert din această durată de viață. Un ateu care ar privi viața mea înainte de trezirea mea la adevăr ar spune că am mâncat deja trei dintre aceste felii și că mi-a mai rămas doar una – 20 de ani. Dar un creștin, ca un Copil al lui Dumnezeu, măsoară viața cu o riglă infinită. Dacă acea plăcintă reprezintă viața veșnică, cât de subțire ar fi o bucată care să măsoare doar 60 de ani? Nu există un cuțit suficient de ascuțit pentru a tăia o felie atât de subțire.

Dacă ultimii 60 de ani au fost necesari pentru ca eu să mă trezesc la adevărata speranță a vieții veșnice, atunci a fost un timp bine petrecut. Nu-mi este de niciun folos să mă chinui cu ceea ce ar fi putut fi.

Isus i-a spus: „Niciun om care a pus mâna pe plug și privește la lucrurile din urmă nu este potrivit pentru regatul lui Dumnezeu“. (Luca 9:62)

Nu că aș fi primit deja premiul sau că sunt deja făcut perfect, ci mă străduiesc să văd dacă pot și eu să apuc lucrul pentru care am fost și eu apucat de Cristos Isus.

Nu că aș fi obținut deja acest lucru sau că aș fi deja perfect, ci continui să merg înainte ferm și în forță ca să mi-l însușesc, deoarece Isus Cristos m-a făcut să fiu al lui. (Filipeni 3:12 ESB)

A trebuit să trec prin toate astea ca să ajung unde sunt acum? Aș fi devenit credinciosul care sunt acum dacă nu aș fi avut baza în Scriptură pe care am obținut-o în anii de studiu biblic cu Martorii lui Iehova? Nu pot spune cu siguranță, dar mă îndoiesc.

Mă gândesc la Saul din Tars care a devenit apostolul Pavel. Isus a văzut în el ceva ce nimeni altcineva nu putea vedea. De ce a așteptat Isus până când Saul i-a persecutat pe ucenici înainte de a i se arăta? Oare pentru că inima lui Saul nu era încă pregătită? Ar fi devenit Saul evanghelizatorul zelos care s-a dovedit a fi dacă Isus i s-ar fi arătat mai devreme, să zicem, după lapidarea lui Ștefan? Să fi fost vina pe care Pavel o simțea cu siguranță pentru oribila sa persecuție a creștinilor nevinovați cea care, cel puțin în parte, l-a determinat să devină o figură atât de importantă în dezvoltarea congregației creștine?⁴⁷⁵ Cine poate spune? Isus știe.

Tot ceea ce putem ști este că Tatăl nostru ceresc cunoaște inima, iar El ne cheamă pe fiecare dintre noi atunci când suntem pregătiți și capabili să răspundem chemării. Și chiar și atunci, poate fi nevoie de mai multe îndemnuri de sus înainte de a răspunde. Isus i-a spus lui Saul din Tars că ‘dădea întruna cu piciorul în țepușe’.⁴⁷⁶ Așadar, procesul poate fi o adevărată încercare.

Scriu toate acestea pentru că îmi imaginez că mulți dintre voi, cei care citiți această carte, v-ați întrebat aceleași lucruri. Este trist să o spun, dar sunt sigur că majoritatea Martorilor lui Iehova s-ar da înapoi chiar și la vederea acestei cărți. Cunosc o soră – acum trezită – care obișnuia să împrumute continuu „Criza conștiinței” de la biblioteca locală. Aceasta este cartea pe care fostul membru al Corpului de guvernare Raymond Franz a scris-o după ce a părăsit Organizația. Ea nu o împrumuta încontinuu pentru a o citi. Scopul ei era pur și simplu să o țină departe de mâinile altora, pentru a nu-i „otrăvi”.

Mentalitatea ei este comună printre Martori, deoarece au fost antrenați să gândească astfel. Nu este nici logică, nici biblică. Este produsul unei îndoctrinări abrutizante. Dacă există o otravă spirituală, aceasta se găsește în îndoctrinarea care anihilează gândirea independentă și critică.

Minciuna este otravă spirituală, dar antidotul pentru otrava minciunii este adevărul dur și rece. Vedem acest lucru în viața lui Isus, care nu s-a temut să vorbească cu Diavolul, cel mai mare apostat al tuturor timpurilor. Și de ce nu? Pentru că avea adevărul de partea lui și astfel putea să-l învingă pe Diavol.⁴⁷⁷ Ca ucenici ai săi, noi îl imităm pe el în cucerirea Diavolului, tatăl minciunii.

Vă scriu, tinerilor, pentru că sunteți tari și cuvântul lui Dumnezeu rămâne în voi și l-ați învins pe cel rău. (1 Ioan 2:14b)

Voi proveniți de la Dumnezeu, copilașilor, și i-ați învins pe oamenii aceștia, pentru că cine este în unitate cu voi este mai mare decât cine este în unitate cu lumea. Ei provin din lume; de aceea vorbesc ei ceea ce vine din lume, iar lumea îi ascultă. Noi provenim de la Dumnezeu. Cine dobândește cunoștință despre Dumnezeu ne ascultă; cine nu provine de la Dumnezeu nu ne ascultă. Așa recunoaștem declarația inspirată a adevărului și declarația inspirată a rătăcirii. (1 Ioan 4:4-6)

Dacă ‘provenim de la Dumnezeu’, atunci ascultăm adevărul. De fapt, tânjim după adevăr. Atunci când cineva vă spune să nu ascultați nici măcar pe altcineva, înseamnă, de obicei, că acea persoană are ceva ce vrea să vă ascundă.

De ce atâția Martori ai lui Iehova ar cădea în capcana unui truc atât de ieftin? Cred că adevărul este că ei vor să creadă în ficțiunea cu care sunt hrăniți săptămânal. Le este teamă să își pună propria credință la încercare, deoarece sunt mulțumiți de realitatea falsă pe care alții au țesut-o pentru ei. Mă refer la ficțiunea cu care sunt hrăniți Martorii, care le spune că sunt speciali, o Organizație pe care Dumnezeu a ales-o pentru a supraviețui Armaghedonului în timp ce restul lumii arde. Ei nu vor să spargă această bulă fragilă de iluzie printr-o inspecție atentă a Scripturii.

Faptul că ați ajuns până aici în carte arată că prețuiți adevărul mai presus de orice. Dar aici am zgâriat doar suprafața. Mai sunt încă multe lucruri de cercetat. Este nevoie de timp, dar este un timp care merită investit.

Va necesita, de asemenea, sacrificii – pentru mulți, un sacrificiu personal foarte mare. Isus a vorbit despre Împărăție comparând-o cu o perlă de mare valoare. El a vorbit despre un om care era dispus să vândă tot ceea ce deținea pentru a cumpăra această perlă. Ați renunța la tot ceea ce aveți de valoare pentru a poseda Regatul lui Dumnezeu? Petru a făcut-o.

Atunci Petru, răspunzând, i-a zis: „Iată că noi am lăsat totul și te-am urmat. Ce va fi cu noi?“ Isus le-a zis: „Adevărat vă spun că la crearea din nou, când Fiul omului va sta pe tronul său glorios, VOI, care m-ați urmat, veți sta și VOI pe douăsprezece tronuri și le veți judeca pe cele douăsprezece triburi ale lui Israel. Și oricine a lăsat case sau frați sau surori sau tată sau mamă sau copii sau pământuri pentru numele meu va primi mult mai mult și va moșteni viața veșnică. (Matei 19:27-29)

Așa cum am spus mai devreme, când mi-am dat seama că Martorii se înșelau cu privire la 1914, mi-am zdruncinat credința, dar nu până la punctul în care să mă îndoiesc că sunt încă „în adevăr”. La urma urmei, nu ar fi fost prima dată când Corpul de guvernare a greșit o interpretare profetică. Ceea ce conta pentru mine era credința că numai Martorii lui Iehova înțeleg adevărata speranță de salvare promisă în Scripturi. Când studiile mele au progresat și am ajuns să văd cât de mult mă înșelam în această privință, mi-am dat seama că, pentru a atinge speranța reală a veștii bune oferite în Scriptură, va trebui să mă eliberez de toate prejudecățile doctrinare implantate de Watch Tower care mă ținuseră înrobit oamenilor de-a lungul întregii mele vieți.

În această carte, am examinat doar învățăturile Martorilor lui Iehova care sunt legate într-un fel sau altul de vestea bună pe care o predică. Este dorința mea de a continua să scriu nu numai pentru a expune doctrina falsă, ci și pentru a-i ajuta pe frații și surorile mele care alcătuiesc trupul lui Cristos să ajungă la o înțelegere mai profundă și mai deplină a adevărului care ne face liberi.

Deocamdată, sper că informațiile pe care le-am împărtășit până acum s-au dovedit a fi benefice. Pentru informații despre multe subiecte referitoare nu numai la Martorii lui Iehova, ci și la alte credințe religioase, precum și la teme pur biblice, vă rugăm să vizitați site-ul web Beroean Pickets (https://beroeans.net), precum și canalul YouTube Beroean Pickets (https://www.youtube.com/c/BeroeanPickets/videos).

Ceea ce căutăm cu toții acum este adevărata libertate. Aceasta nu poate fi obținută prin nicio sursă lumească, fie ea politică, comercială sau religioasă, ci numai prin Isus Cristos, Domnul și Mijlocitorul nostru:

Căci VĂ spun, fraților, că vestea bună pe care am anunțat-o ca veste bună nu este omenească, fiindcă nici n-am primit-o de la vreun om, nici n-am învățat-o, ci mi-a dezvăluit-o Isus Cristos printr-o revelație. (Galateni 1:11, 12)

Dacă rămâneți în cuvântul meu, sunteți într-adevăr discipolii mei. Veți cunoaște adevărul și adevărul VĂ va elibera. (Ioan 8:31, 32)

Fie ca Tatăl nostru ceresc să vă binecuvânteze și să vă călăuzească prin Fiul și Mântuitorul său, Domnul Isus.

Fratele vostru în Cristos,

Eric Michael Wilson, alias Meleti Vivlon

Anexa A : Scrisoarea mea către bătrânii Congregației Alliston

19 noiembrie 2013

Către Corpul de Bătrâni Congregația Alliston

Dragi frați,

Există o chestiune care mă preocupă de ceva timp. Aș putea păstra tăcerea, dar aș face-o doar din teamă. (1 Cor. 16:10) Acest lucru ar fi laș și lipsit de iubire. (Apoc. 21:8)

După cum știți, lucrez de aproape zece ani în această congregație. Am văzut cum copiii au devenit adulți. Am văzut frați tineri în adevăr maturizându-se, devenind slujitori ministeriali și chiar bătrâni. Ei sunt familia mea, iar pe voi, bătrânii, v-am considerat frații mei de arme. Așa că mă simt obligat moral să scriu.

(1 Ioan 4:18) În iubire nu există teamă, ci iubirea perfectă alungă teama, pentru că teama este o piedică. Într-adevăr, cine se teme n-a fost făcut perfect în iubire.

Teama la care se referă Ioan nu este teama reverențioasă de Dumnezeu, ci mai degrabă o teamă care paralizează, care înăbușă exprimarea iubirii. Iubirea ne va determina să îl protejăm pe cel mic. Ea ne va determina să facem ceea ce este mai bine pentru toți cei implicați, atât pentru individ, cât și pentru colectivitate. Teama de Dumnezeu ne va determina să fim ascultători față de îndrumarea divină a cuvântului său. Pe de altă parte, teama de om va anula tot binele pe care dragostea l-ar putea realiza.

Vreau să vă gândiți la voi înșivă pentru un moment.

Timp de mulți ani, m-am lăudat – nu mi-e rușine să recunosc – că acesta a fost pur și simplu cel mai bun corp de bătrâni cu care am slujit vreodată în cei peste patruzeci de ani ca supraveghetor. Nu am abuzat de puterea funcției noastre. Am căutat doar să slujim, dar niciodată să ne impunem conștiința personală în viața vestitorilor. Uneori nu am reușit să menținem acest standard, dar adevărul este că, în cea mai mare parte, l-am respectat. Am simțit că motivul pentru acest lucru a fost faptul că noi înșine am suferit cu toții sub influența celor care au abuzat de puterea lor și au presupus că îi judecă pe alții. Chris vorbea despre dificultățile pe care le-a întâmpinat în Orangeville. Dan a fost rănit emoțional de tratamentul dur și insensibil la care el și fiul său au fost supuși în fosta lor congregație. Doug fusese grav rănit de corpul anterior de bătrâni, până la punctul de a fugi din Alliston în Orillia. Pat a cunoscut mai multe abuzuri din partea unor figuri de autoritate decât nici el și nici eu nu am vrea să povestim. Cunosc, de asemenea, unele dintre nedreptățile pe care Bill și John le-au suferit în trecut din partea unor lideri presupus bine intenționați. Gerry a fost martor la astfel de abateri, la fel ca și Frank. Poate că doar Rocco a fost cruțat.

Cu toții am trecut prin necazuri și am simțit că acest lucru ne-a dat o empatie specială pentru suferința altora. Aceasta a produs între noi un sentiment autentic de camaraderie, cooperare și bonomie. În urmă cu aproximativ doi ani, acest lucru a părut să se schimbe. Anul trecut a fost deosebit de greu. Disensiunile aproape că ne-au despărțit.

Nu cred că decizia de a mă îndepărta ca bătrân a fost una onorabilă. Cu toate acestea, pe baza a ceea ce am observat la ședință, am considerat că orice încercare de a face apel ar fi inutilă. De asemenea, m-am simțit extrem de descurajat de lipsa de sprijin din partea celor pe care i-am sprijinit în momente de nevoie. Faptul că am putut fi înlăturat pentru că am aderat la un principiu biblic precum cel din Fapte 5:29 mă uimește și acum. Am cercetat ce au de spus publicațiile și Biblia despre acel verset și nu am găsit nimic care să susțină modul în care a fost aplicat împotriva mea la acea întrunire.

Acestea fiind spuse, nu merg mai departe. Pur și simplu am adus în discuție evenimentele care au dus la îndepărtarea mea pentru a sublinia un aspect esențial: am fost îndepărtat pentru că, ipotetic – să repetăm – aș putea să nu mă supun unor instrucțiuni viitoare ale Corpului de guvernare. Nimeni nu a putut indica vreo ocazie în care să fi nesocotit cu adevărat instrucțiunile Corpului de guvernare sau ale filialei din Canada, de altfel. Totul a fost ipotetic.

Acum, puneți în balanță asta cu ceea ce mi s-a întâmplat în săptămânile care au urmat acelei întruniri. La îndemnul corpului de bătrâni, a trebuit să răspund la acuzații de apostazie în trei rânduri. Erau aceste acuzații bazate pe fapte? Pe dovezi? Mărturia a doi sau mai mulți martori? Nu! După cum au recunoscut frații care mă anchetau, acuzațiile erau din auzite. Cele care erau considerate adevărate nu erau deloc acuzații valide. Cele care ar fi putut fi valabile s-au dovedit a fi minciuni și invenții.

Amintiți-vă că am fost îndepărtat din cauza ipoteticei posibilități de nesupunere față de Corpul de guvernare. Acum contrastați acest lucru cu ceea ce a făcut de fapt corpul de bătrâni.

Corpul de guvernare ne spune că este nevoie de doi sau mai mulți martori pentru o acțiune judiciară.

„Trebuie să existe doi sau trei martori oculari, nu doar oameni care repetă zvonuri; nu se poate lua nicio măsură dacă există doar un singur martor. 19:15 de la Deut. 19:15, 8:17 de la Ioan.” (ks 5:37) [scrisul cursiv îmi aparține; scrisul îngroșat este din publicație]

Observați că „oamenii care repetă zvonuri” nu oferă motive pentru nicio acțiune.

Chiar dacă sunt ridicate întrebări serioase, iar apostazia este cea mai gravă, acuzatul are totuși dreptul de a se confrunta cu cei care îl acuză.

„39. Dacă acuzatul neagă acuzația, bătrânii care fac ancheta trebuie să încerce să aranjeze o întâlnire cu el și cu acuzatorul împreună…” (ks 5:39)

Corpul de guvernare spune așa. Iată ce spune Iehova:

(1 Timotei 5:19) Să nu accepți nicio acuzație împotriva unui bătrân, decât pe baza mărturiei a doi sau trei martori.

Dumnezeu îți poruncește să nu „recunoști o acuzație împotriva unui om mai în vârstă” decât pe baza „mărturiei a doi sau trei martori”. Fraților, voi nu ați ascultat această poruncă. Nu a existat nicio dovadă. Ceea ce a existat s-au dovedit a fi minciuni inventate pentru a mă face să par ceea ce nu sunt. Chiar dacă nu știați asta la momentul respectiv, știați că totul era doar zvonuri.

Nu mi s-a permis niciodată să mă confrunt cu acuzatorii mei, deși am dreptul scriptural de a face acest lucru. (Prov. 18:17) Nu mi s-a permis nici măcar să știu cine sunt, cu excepția [numele vestitorului], care era supărat pentru că i se promisese că numele său va fi ținut secret față de mine. O acuzație falsă a venit din interiorul corpului de bătrâni, dar când am întrebat în repetate rânduri de la cine a pornit, cei care m-au intervievat mi-au spus că nu-și mai amintesc. O acuzație gravă de te fapte de apostazie adusă unui om mai în vârstă, iar ei nu-și puteau aminti cine a făcut-o…?

Fraților, ați nesocotit nu numai îndrumarea Corpului de Guvernare, ci și pe cea a lui Iehova Dumnezeu. De ce ați făcut acest lucru? O acuzație care mi-a fost adusă s-a bazat pe faptul că am comis actul ciudat de reprobabil de a descărca volume vechi ale Turnului de veghe. Se pare că unii din corp au probleme în a face distincția între apostazie și „bogata noastră moștenire spirituală”. Cum ați putut să considerați acest lucru ca fiind valabil și să-l aduceți în discuție pentru a-mi pune la îndoială motivele? Puteți vedea cum ‘acceptarea unei acuzații împotriva unui om mai în vârstă’ pe o premisă atât de prostească vă subminează credibilitatea și respectul datorat privilegiilor voastre de supraveghetori?

S-ar părea că simpla menționare a cuvântului cu „A” aruncă rațiunea pe fereastră. Satan nu are nevoie să se folosească de apostați pentru a ne submina credința și a provoca necazuri celui mic. El trebuie doar să ne facă să ne fie atât de frică încât să-i facem treaba în locul lui. Frica te reține de la dragoste. Acolo unde nu există dragoste, nu există apărare împotriva celui rău.

De ce anume vă este atât de teamă încât să ignorați îndrumarea Corpului de guvernare și porunca lui Iehova Dumnezeu? Poate că este vorba de acest lucru: atunci când vorbește cineva cu o personalitate puternică sau cu o funcție superioară de supraveghere, ne putem teme să ne exprimăm dezacordul, preferând ceea ce credeți că este calea sigură de a nu face nimic, de a rămâne tăcuți. Există un adevăr în zicala conform căreia „tăcerea acordă consimțământul”. Dacă nu vorbiți atunci când simțiți că se face ceva greșit, consimțiți la acest lucru, și asta în fața lui Dumnezeu.

„Tot ce e nevoie ca să prospere răul este ca oamenii buni să nu facă nimic”.

Gândiți-vă că, dintre toate păcatele care duc la moartea a doua, primul dintre cele enumerate în Revelația 21:8 este lașitatea. Ne putem înșela pe noi înșine cu un raționament greșit, crezând că trebuie să avem unitate ca trup, o unitate a minții. Este adevărat, Biblia vorbește despre acest lucru, dar în ce context? Isus a spus: „…pentru ca ei să fie una, așa cum și noi suntem una”. Ce valoare poate avea dacă întregul trup are o singură minte, dar acea minte nu este în unitate cu mintea lui Cristos? (Ioan 17:11; 1 Cor. 2:16) Atunci când vi se cere să faceți un demers, vă rog să vă amintiți că Biblia spune: „ Să nu răspândești o știre neadevărată. … Să nu urmezi mulțimea la rău”. (Ex. 23:1, 2)

Fraților, voi, ca un corp (o mulțime), ați făcut într-adevăr un raport neadevărat împotriva mea. Dacă unii dintre voi au simțit că ceea ce se întâmpla era greșit, dar au susținut totuși decizia Corpului, nu se poate spune că ați urmărit mulțimea în scopuri rele?

Nu banalizați lucrurile prin care m-ați făcut să trec și nici să nu credeți că exagerez. Cu adevărat vă spun că necazul pe care l-am îndurat ca urmare a acestor „investigații” este cel mai dur test de credință cu care m-am confruntat vreodată. Faptul că am reușit să trec peste el nu este meritul vostru – cu excepția unuia singur – și nici al supraveghetorului de circumscripție. Nu vreau să fiu lipsit de respect, dar spun adevărul.

Când nu reușești să te opui celui care te împinge înainte, nu arăți dragoste nici pentru congregație, nici pentru omul în sine. Permițându-i unui frate să urmeze un curs de acțiune îndrăzneț, în opoziție cu îndrumarea venită de la Corpul de guvernare și de la Dumnezeu, nu vei face decât să-l încurajezi și mai mult. Acest lucru va conduce la noi probleme. De fapt, a făcut-o deja, dar a intra aici în acest subiect ar însemna să dezvăluim chestiuni confidențiale. Adevărul este că nu este nevoie să o fac, pentru că știu că voi, fraților, sunteți conștienți de acele incidente în care unii au acționat cu înfumurare. Întrebarea este: Ce sunteți pregătiți să faceți în această privință?

Voi sunteți protecția pe care Isus a pus-o pentru oile sale. În numele nostru, al tuturor, vă rog să rămâneți fermi și să nu tăceți niciodată în fața unor abateri care vin sub pretextul „protejării congregației”. (Iacov 3:1; Matei 18:6; Revelația 21:8)

Fratele vostru,

Eric Wilson

Anexa B : Scrisoarea mea către sediul central și răspunsul lor

Figura 21. Scrisoarea mea care pune la îndoială interpretarea Turnului de veghe a versetului Matei 24:22.

Figura 22. Răspunsul de la Departamentul de Serviciu de la sediul central din Brooklyn.

Anexa C: Coperta interioară a cărții Viața veșnică

Figura 23. Coperta interioară a cărții Viața veșnică în libertatea fiilor lui Dumnezeu.

Anexa D: Harpa lui Dumnezeu Coperta și prezentarea model pentru campanie

Figura 24. Aceasta este ediția din 1921. Subtitlul incriminatoriu a fost eliminat în ediția din 1925.

Figura 25. Serviciul pentru Regat din octombrie 1920, prezentare de folosit în lucrarea din casă în casă.

Anexa E: Declarația lui Gerrit Lösch

Figura 26, 27 și 28. Declarația lui Gerrit Lösch către statul California.

Anexa F: Când a fost aruncat jos Satan?

Publicațiile Watch Tower susțin că Revelația 12:7-12 s-a împlinit în 1914:

Și în cer a izbucnit un război: Mihael și îngerii lui s-au luptat cu balaurul, iar balaurul și îngerii lui au luptat și ei, dar acesta n-a biruit, nici nu s-a mai găsit loc pentru ei în cer. Astfel, balaurul cel mare, șarpele cel vechi, cel numit Diavol și Satan, care induce în eroare întregul pământ locuit, a fost aruncat jos. A fost aruncat pe pământ, iar îngerii lui au fost aruncați împreună cu el. Și am auzit un glas puternic în cer care zicea: „Acum au venit salvarea, puterea, regatul Dumnezeului nostru și autoritatea Cristosului său, pentru că acuzatorul fraților noștri, care îi acuza zi și noapte înaintea Dumnezeului nostru, a fost aruncat jos! Și ei l-au învins datorită sângelui Mielului și datorită cuvântului mărturiei lor și nu și-au iubit sufletul nici chiar în fața morții. De aceea, bucurați-vă, ceruri și voi, care locuiți în ele! Dar vai de voi, pământ și mare, pentru că Diavolul a coborât la voi cuprins de o mânie mare, știind că nu mai are decât puțin timp!“ (Revelația 12:7-12)

Din moment ce s-a demonstrat că anul 1914 este o ficțiune a teologiei Watch Tower, nu există nici un motiv pentru a suspecta că Satan a fost alungat din cer atunci. Deci, când a fost el aruncat jos?

Deși Biblia nu spune nimic, putem trage câteva concluzii din următoarele versete:

Apoi cei șaptezeci s-au întors cu bucurie, zicând: „Doamne, chiar și demonii ne sunt supuși când folosim numele tău“. Atunci el le-a zis: „L-am văzut pe Satan căzut deja din cer ca un fulger. ” (Luca 10:17, 18)

Vorbea Domnul nostru despre evenimente care vor avea loc peste două milenii sau despre ceva ce se va întâmpla după moartea și învierea Sa?

După învierea sa, citim:

De fapt, însuși Cristos a murit o dată pentru totdeauna pentru păcate, un om drept pentru cei nedrepți, ca să vă conducă la Dumnezeu, fiind omorât în carne, dar făcut viu în spirit, în care s-a și dus să le predice spiritelor din închisoare, care fuseseră neascultătoare odinioară, când răbdarea lui Dumnezeu aștepta în zilele lui Noe, când se construia arca, în care puțini, adică opt suflete, au fost salvați prin apă. (1 Petru 3:18-20)

Care este semnificația acestui pasaj? Organizația învață:

Pentru că a ieșit învingător prin perseverență credincioasă, Fiul lui Dumnezeu, ca persoană spirituală, a fost capabil să proclame un mesaj de judecată împotriva „spiritelor din închisoare”.⁴⁷⁸

Dar întrebarea care se pune aici este: de ce erau aceste duhuri în închisoare? Era pentru că Diavolul și demonii săi fuseseră doborâți, așa cum se prezice în Revelația 12:9, și închiși în vecinătatea pământului? Acest lucru pare să se potrivească.

Odată ce Isus a murit cu integritatea sa intactă, nu mai exista niciun motiv pentru a-l tolera pe Diavol și demonii săi. Orice acuzație pe care aceștia o puteau aduce fusese făcută inutilă prin îndeplinirea cu credincioșie a misiunii sale de către Isus. Mihail, arhanghelul, putea acționa în războiul cu Satan și îl putea alunga din ceruri. Acest lucru s-ar fi putut întâmpla în momentul în care Isus a murit.

Martorii nu ar fi de acord, deoarece ei sunt învățați că Isus este arhanghelul Mihail, dar Evrei arată clar că Isus nu este și nici nu a fost vreodată un înger.

De pildă, căruia dintre îngeri i-a zis el vreodată: „Tu ești fiul meu. Eu ți-am devenit astăzi tată“? Și din nou: „Eu îi voi fi tată, iar el îmi va fi fiu“? Dar, despre timpul când îl va aduce din nou pe Întâiul său născut în lume, zice: „Toți îngerii lui Dumnezeu să se plece înaintea lui!“ (Evrei 1:5, 6).

Mai mult, Satan îi zdrobește lui Isus călcâiul când l-a răstignit, dar Isus Cristos îi zdrobește lui Satan capul, când îl distruge definitiv.⁴⁷⁹ Nu există nicio mențiune despre o a doua zdrobire, mai mică, a lui Satan de către sămânța care s-a dovedit a fi Isus. Cu siguranță, o astfel de zdrobire s-ar potrivi dacă Isus ar fi Mihail.

În ceea ce privește „vai de voi, pământ”, ar trebui să ținem cont de faptul că marea apostazie a început la scurt timp după ce Revelația lui Ioan a fost scrisă, iar după aceea a început „Evul Mediu”, una dintre cele mai grele perioade din istoria omenirii.

Mai există ceva în Scriptură care să ne ajute să determinăm când a fost Satan alungat din cer? Luați în considerare acest pasaj:

Acum sufletul îmi este tulburat. Și ce voi spune? Tată, salvează-mă de ceasul acesta! Totuși, pentru aceasta am venit la ceasul acesta. Tată, glorifică-ți numele!“ Atunci din cer s-a auzit un glas: „L-am glorificat și îl voi mai glorifica!“ Atunci mulțimea care stătea acolo și care auzise vocea a spus că a tunat. Alții ziceau: „I-a vorbit un înger“. Răspunzând, Isus a zis: „Acest glas nu s-a auzit pentru mine, ci pentru VOI. Acum are loc judecata acestei lumi, acum conducătorul acestei lumi va fi aruncat afară. (Ioan 12:27-31)

În acest context, Satan este izgonit. În ce context? Isus se referă la glorificarea pe care urma să o primească pentru că și-a îndeplinit cu credincioșie misiunea pe pământ, murind cu integritatea sa intactă. Acest lucru va avea ca rezultat o sfințire a numelui lui Dumnezeu, pe care diavolul îl defăimase încă de la păcatul originar. Acum nu ar mai exista niciun motiv pentru a tolera o astfel de calomnie, așa că stăpânitorul lumii va fi alungat. Acest lucru este perfect logic în contextul morții și învierii lui Isus. Există vreun alt moment în istorie în care ar fi mai potrivită alungarea lui Satan?

Din nou, nu putem spune cu siguranță, iar Iehova nu a considerat necesar să ne dea un calendar, dar un lucru putem spune: Nu există nimic din scripturi care să susțină o înlăturare în 1914 a Diavolului și a demonilor săi.

Anexa G: O moștenire de ani care se tot schimbă

Stabilirea momentului exact al ajustărilor organizaționale la anul care marchează începutul ultimelor zile și începutul prezenței invizibile a lui Cristos poate fi o provocare. Pentru a nu-și submina credibilitatea, publicațiile Watch Tower au tendința de a ascunde aceste fapte istorice de adepții lor. Cu toate acestea, se pot desprinde multe lucruri dintr-o analiză a dovezilor publicate.

Turnul de veghe din 1 noiembrie 1922 a fost un raport al discursului lui Rutherford la Congresul de la Cedar Point din 1922, în care judecătorul a adus o nouă idee conform căreia Isus a devenit Rege în 1914, mai degrabă decât punctul de vedere anterior, punctul de vedere Barbour/Russell din 1878 (nu 1874). Rutherford a spus:

Din 1914, Regele gloriei și-a luat puterea și domnește. El a curățat buzele clasei templului și îi trimite cu mesajul. Importanța mesajului împărăției nu poate fi supraestimată. Este mesajul tuturor mesajelor. Este mesajul orei. Este de datoria celor care sunt ai Domnului să îl declare. Regatul cerurilor este aproape; Regele domnește; imperiul lui Satan se prăbușește; milioane de oameni care trăiesc acum nu vor muri niciodată.

Credeți asta? Credeți că Regele gloriei este prezent și că a fost prezent încă din 1874? Credeți că, în tot acest timp, El și-a desfășurat lucrarea de seceriș? Credeți că a avut în acest timp un slujitor credincios și înțelept prin care și-a condus lucrarea și hrănirea familiei credinței? Credeți că Domnul se află acum în templul Său, judecând națiunile de pe pământ? Credeți că Regele gloriei și-a început domnia?

Apoi, înapoi pe câmp, fii ai Dumnezeului celui mai înalt! Încingeți-vă armurile! Fiți cumpătați, fiți vigilenți, fiți activi, fiți curajoși. Fiți martori credincioși și adevărați pentru Domnul. Înaintați în luptă până când fiecare vestigiu al Babilonului va fi pustiit. Vestiți mesajul în lung și-n lat. Lumea trebuie să știe că Iehova este Dumnezeu și că Isus Cristos este Regele regilor și Domnul domnilor. Aceasta este ziua tuturor zilelor. Iată, Regele domnește! Voi sunteți agenții Lui de publicitate. De aceea, faceți publicitate, faceți publicitate, faceți publicitate Regelui și regatului Său.”⁴⁸⁰

Comparați acest lucru cu modul în care Watch Tower prezintă declarația lui Rutherford în filmul Credința în acțiune sau în Serviciul pentru Regat din august 2014, în care se renunță la referința din 1874. Serviciul pentru Regat spune:

„În 1922, J.F. Rutherford a proclamat cu îndrăzneală: „Iată, Regele domnește! … Anunțați, Regele și regatul lui. În acest al 100-lea an de domnie a Împărăției, exclamația lui încă ne umple de entuziasm”.⁴⁸¹

Există mai multe etape în trecerea la 1914. Ultimele zile au fost schimbate de la 1799 la 1914 în Turnul de veghe din 1 decembrie 1929, într-un articol intitulat „Stabilirea timpului sfârșitului”.

Luând toate aceste versete împreună și știind că ele trebuie să fie în armonie exactă unele cu altele, și luând în considerare faptele bine cunoscute în legătură cu acestea, este ușor de văzut că „timpul sfârșitului” stabilit cu siguranță a fost și este anul 1914 d.Hr. Nimic nu s-a întâmplat în 1799 care să corespundă atât de bine cu aceste profeții ca în 1914.482

În cartea lui Rutherford, Lumina volumul 1 (1930), se spune:

„Perioada de așteptare a Domnului Isus se încheiase, iar Iehova l-a trimis pe Regele și Judecătorul Său și El intră în acțiune”. Turnul de veghe din 1 martie 1925, comentând Revelația 12, și ediția din 15 septembrie 1925, comentând Psalmul 110, au atras atenția asupra începutului Regatului și a acțiunii Regelui, afirmând:

Cel puternic de pe calul alb purta o coroană, ceea ce denotă autoritatea sa și faptul că a venit cel „al cărui drept este să domnească”. (A se vedea Ezechiel 21: 27.) Regele este prezent. Războiul dintre Cristos și Satan s-a purtat după 1914, până în 1918, iar Satan și oștile sale au fost înfrânte și alungate din ceruri. Astfel, Isus Cristos a învins și continuă să învingă la Armaghedon.⁴⁸³

Revista Epoca de aur din 30 aprilie 1930 are un articol intitulat „Întrebare și răspuns”. Acesta sună astfel:

Această lucrare de distrugere a început în 1914 și se desfășoară rapid și sigur. Vechea ordine va fi făcută bucăți și nici o putere umană nu o poate perpetua. Oamenii percep că vechea ordine se prăbușește și, într-o agitație febrilă, formează ligi de națiuni, federații de biserici și fuziuni gigantice de afaceri, precum și o bancă internațională gigantică, sperând că prin aceste stratageme pot perpetua ordinea actuală, cu toată corupția și opresiunea ei. Dacă este adevărat că Isus este prezent încă din anul 1914, atunci trebuie să recunoaștem că nimeni nu l-a văzut cu ochii lui naturali. Singurul mod în care El poate fi văzut este prin aceste semne sau dovezi, despre care Isus a declarat că vor indica prezența Sa.⁴⁸⁴

Există un articol interesant în Epoca de aur din 14 martie 1934, intitulat „Întoarcerea nobilului”. În articol se afirmă:

Înainte de 1914 și în anii care au urmat, am crezut că revenirea Domnului nostru datează din 1874; și am considerat că este de la sine înțeles că parusia sau prezența Domnului nostru datează din acel moment. O examinare a scripturilor care conțin cuvântul parousia arată că prezența Domnului nu putea data dinainte de 1914. . . Tot așa, când ucenicii L-au întrebat pe Isus: „Care va fi semnul prezenței [parusiei] Tale și al sfârșitului veacului?”. (Matei 24: 3), Stăpânul a dat dovezi inconfundabile cu privire la aplicarea sa corectă. De ceva timp încoace, mulți cred că lucrurile menționate în marea profeție din Matei 24 au aplicare începând cu 1914 și nu înainte. Rezultă deci în mod necesar că prezența sau parusia lui Cristos, „nobilul”, nu putea fi înainte de 1914.485

De aici reiese clar că afirmația adesea repetată că Turnul de veghe al Sionului și Vestitorul prezenței lui Cristos prezicea întronarea lui Cristos ca Rege în 1914 este o minciună și că, în realitate, această înțelegere nu va deveni oficială decât la vreo douăzeci de ani după ce 1914 a venit și a trecut.

Anexa H: Singurul om care este cu adevărat responsabil pentru 607 î.e.n.

Este bine stabilit faptul că arheologii sunt de acord asupra anului 587 î.e.n. ca fiind anul în care templul din Ierusalim a fost distrus de babilonieni, iar evreii au fost duși în captivitate. Cu toate acestea, Martorii sunt învățați că anul real în care s-a întâmplat acest lucru a fost 607 î.e.n. Cum ajung ei la acel an? Am fost învățat că s-a ajuns astfel pentru că, în urma unor cercetări biblice atente, au stabilit că țara lui Israel trebuia să rămână complet pustie pentru o perioadă de 70 de ani și, din moment ce se știa că anul întoarcerii evreilor în țară a fost 537 î.e.n., arheologii trebuiau să se înșele, deoarece alternativa era că Biblia se înșela, iar acest lucru este inacceptabil.

Sunt de acord, dar ceea ce nu am reușit să realizez, și ceea ce foștii mei prieteni JW încă nu reușesc să realizeze, este că există o a treia opțiune. Biblia are dreptate, iar arheologii au dreptate. Ceea ce este greșit este interpretarea Organizației. Prin interpretarea greșită a textelor relevante, Martorii lui Iehova sunt forțați să accepte o dată falsă pentru exilul evreiesc.

Întrebarea este: cine a greșit inițial? Cine este responsabil pentru interpretarea care i-a indus în eroare pe Martorii lui Iehova în ultimul secol și jumătate?

Într-adevăr, cine este responsabil pentru întregul fiasco profetic despre 1914?

Să ne luăm după dovezi!

În numărul din octombrie 1876 al revistei Bible Examiner, C. T. Russell se concentrează asupra cărții Leviticul 26, în care Iehova avertizează națiunea lui Israel că, dacă nu reușesc să respecte legământul Său, îi va pedepsi „de șapte ori”. Această frază este repetată de patru ori în acel capitol. Pentru Russell, aceasta purta o corelație cu cele „șapte timpuri” ale nebuniei lui Nebucadnețar.

Russell credea că, atunci când timpurile neamurilor se vor încheia în 1914, „cele șapte vremuri” din Leviticul 26 se vor împlini și națiunea Israel va fi restaurată în țara sa.

A ajuns Russell la această cronologie profetică de unul singur?

În revista Vestitorul Dimineții (Herald of the Morning) din martie 1898, Nelson Barbour scrie:

C. T. Russell a început să fie ușor interesat citind HERALD OF THE MORNING, în 1875 [cred că ar trebui să fie 1876], dar nu s-a identificat cu mișcarea până în toamna și iarna 1876-1877, ascultând conferințele pe care le-am ținut în timpul Centenarului, la St. George’s Hall Phila și în alte locuri. Ambii bărbați [Barbour scrie despre J. H. Paton și C. T. Russell] au părăsit mișcarea în 1878. Atunci C. T. Russell, după ce a fost în mișcare aproximativ optsprezece luni, s-a simțit competent să înceapă un ziar propriu. De atunci el a rămas credincios doar la ceea ce a învățat de la mine, înainte de „miezul nopții”, în timp ce noi „TOȚI am ațipit și am dormit”.

Potrivit acestui articol, Russell și-a luat toată cronologia sfârșitului timpurilor națiunilor din 1914 de la Nelson Barbour.

Așadar, pastorul adventist⁴⁸⁶ Nelson Barbour este vinovat pentru data eronată de 607 î.e.n.⁴⁸⁷ Cum a ajuns el la această dată?

Pentru a răspunde la această întrebare, ne întoarcem la un articol pe care l-a scris în periodicul denominațiunii creștine adventiste, The World’s Crisis and Second Advent Messenger din 20 noiembrie 1872. În articolul său intitulat „Cronologia biblică (partea a II-a)” citim: „Cronologia biblică (partea a II-a)”:

Aproape toți autorii de cronologie omit cei unsprezece ani de domnie ai lui Zedechia și încep „cei șaptezeci de ani” cu captivitatea lui Ioiachim. Întrucât există atât de multă autoritate împotriva mea aici, voi încerca să arăt foarte clar de ce cei șaptezeci de ani de captivitate nu pot începe decât după domnia lui Zedechia.

Raționamentul pe care îl folosește Barbour este același raționament folosit de Organizația Martorilor lui Iehova astăzi. Este același raționament eronat pe care Carl Olof Jonsson l-a expus ca atare în cartea sa Timpurile neamurilor reanalizate (The Gentile Times Reconsidered).⁴⁸⁸

Ceea ce este remarcabil în legătură cu toate acestea este faptul că sursa întregii prezențe invizibile a lui Cristos și a teologiei Martorilor lui Iehova privind ultimele zile este o persoană care nici măcar nu este afiliată la Societatea Watch Tower și la mișcarea JW, Nelson Barbour, care și-a promovat propriul tip de adventism. Charles Taze Russell pur și simplu nu a reușit să verifice cronologia lui Barbour.

Glosar

Scripturi creștine: Numit și Noul Testament sau Scripturile creștine grecești, cuprinzând cărțile biblice de la Matei la Revelația în canonul tradițional.

Eisegesis: „Din exterior spre interior”. O metodologie de studiu biblic prin care se impune o interpretare din exterior asupra unui text biblic sau pasaj din Scriptură.

Exegeză: „Din interior spre exterior”. O metodologie de studiu al Bibliei care permite Scripturii să se interpreteze pe sine, căutând suportul din context, armonia cu restul Scripturii, luând în considerare contextul istoric și cui se adresează vorbitorul sau scriitorul.

Scripturi precreștine: Numite și Vechiul Testament sau Scripturile ebraico-aramaice, care cuprind cărțile biblice de la Geneza la Maleahi în canonul tradițional.

Lista de abrevieri

Simbolurile publicațiilor Watchtower

bh Ce ne învață cu adevărat Biblia?

g Treziți-vă!, nume anterioare; Mângâiere, Epoca de aur

it-1 Perspicacitate pentru înțelegerea Scripturilor, Volumul 1

it-2 Perspicacitate pentru înțelegerea Scripturilor, Volumul 2

jv Martorii lui Iehova – Proclamatori ai Regatului  lui Dumnezeu

re Revelația – Grandiosul său apogeu este aproape!

w Turnul de veghe, fost Turnul de veghe al Sionului și  Vestitorul prezenței lui Cristos

Simboluri ale versiunilor biblice utilizate

BSB English Berean Study Bible

HCSB Holman Christian Standard Bible

LSV Literal Standard Version

NIV New International Version

. Iacov 3:6

1 Timotei 6:12, 19

1 Corinteni 15:8, 9

Faptele 26:14

1 Ioan 5:2-6

bw (Să alegem cea mai bună cale de viață, 1979 engl.) cap. 8 p. 126 par. 34

Geneza 3:15; Revelația 20:10

Turnul de veghe, 1 noiembrie 1922, p. 337 (engl.)

Serviciul pentru Regat, august 2014, p. 1

Turnul de veghe, 1 decembrie 1929, par. 12 (engl.)

Lumina, vol. 1, p. 73-74

Epoca de aur, 30 aprilie 1930, p. 503 (engl.)

Epoca de aur, 14 martie 1934, p. 380-381 (engl.)

A nu se confunda cu Adventiștii de Ziua a Șaptea. Barbour a fost un adventist în sens generic. El era afiliat la Biserica Creștină Adventistă, care publica periodicul The World’s Crisis and Second Advent Messenger.

Inițial, Barbour a folosit anul 606 î.e.n. datorită convingerii că existase un an zero în preajma nașterii lui Cristos.

În prezent, se află la a 4-a ediție și este disponibilă pe Amazon.