Zapiranje vrat v Božje kraljestvo:

Kako je Watch Tower Jehovovim pričam ukradel odrešitev

Eric Michael Wilson

Shutting the Door to the Kingdom of God
Eric Michael Wilson

© Copyright 2022 Eric Michael Wilson.
Vse pravice pridržane.

Email: meleti.vivlon@gmail.com Prva izdaja 2022

Izdalo:

Good News Association Inc.
2711 Centerville Road Suite 400,
Willington, DE 19808
USA

Errata: beroeans.net/errata/

Prevedel Stanko Čavka
Vse pravice pridržane.

Nobenega dela te publikacije ni dovoljeno razmnoževati v kakršnikoli obliki ali na kakršen koli način, elektronski ali mehanski, vključno s fotokopiranjem, snemanjem ali kakršnim koli sistemom za pregledovanje, shranjevanje ali pridobivanje informacij, brez pisnega dovoljenja avtorja.

ISBN

Mehka vezava: 978-1-998807-13-0
E-knjiga: 978-1-998807-12-3

Kategorizirati pod:

Religija > krščanstvo > Jehovove priče

Gorje vam, pismouki in farizeji, hinavci, ker pred ljudmi zapirate nebeško kraljestvo. Vi sami namreč ne greste vanj, tistim, ki bi radi šli noter, pa ne dovolite vstopiti. (Matej 23:13)

Zahvala

Ljubim Boga, ne glede na to, ali mu pravite Jehova, Jahve ali YHWH. Zame je »Oče«. »Ljubim svojega Gospoda, ki je Jezus ali Ješua. Ljubim resnico in sovražim laž.

Ta knjiga je delo ljubezni.

Glede na to želim izraziti priznanje ljudem, ki so me prvi naučili ljubiti Boga in njegovega Sina ter mi vcepili ljubezen do resnice in sovraštvo do laži: Donaldu in Thelmi, ki spita (v smrti) in čakata na klic našega Gospoda.

Moja edina sestra je moja mlajša sestra Maureen Cole, ki me je vedno podpirala pri vseh mojih prizadevanjih. Bolj uravnoteženo in povezano žensko bi težko našli. Zahvaljujem se ji, da še naprej podpira delo Božjih otrok, ki se izvijajo iz krempljev organizirane religije (oprostite tavtologiji). Ne smemo spregledati njenega moža in mojega prijatelja Luckyja Cola. Hvala ti, Lucky, ker si poskrbel, da je moja sestra varna in srečna, in ker si moški, na katerega lahko vedno računam, da mi bo stal ob strani. Čeprav se morda »ne bojite nič hudega«, ko »hodite po dolini globoke sence«, se boste, če vas ujame temna ulica, počutili bolje, če vam bo Lucky stal ob strani (Psalm 23:4).

Rad bi se zahvalil številnim moškim in ženskam, ki sem jih v desetletjih svojega delovanja v Organizaciji Jehovovih prič imel za drage in zveste prijatelje, vendar so me žal vsi zapustili, ker so se ravnali po navodilih svojih gospodarjev. Ne krivim jih za to. Enostavno ravnajo tako, kakor mislijo, da Jehova Bog od njih pričakuje, da bodo ravnali. V tem imajo prav. On res pričakuje, da bodo ravnali tako, kakor imajo za prav, vendar tega ne želi, niti tega ne odobrava. Jezus nas v Janezovem evangeliju po Janezu 16:2 opozori, da nas »bodo ljudje izgnali iz sinagoge [ali dvorane kraljestva]. Pravzaprav prihaja ura, ko bo vsakdo, ki vas bo ubil, mislil, da je Bogu ponudil sveto službo.«

To knjigo bolj ko za koga drugega pišem za te nekdanje prijatelje v upanju, da jo bodo prebrali in se prebudili v resnici. Opustil sem laž, vendar nisem zapustil svojih starih prijateljev in še naprej molim zanje.

Od zdaj naprej bom uporabljal imena in vzdevke, ker ne želim nikomur povzročati nepotrebnega trpljenja. Nekateri se še vedno do neke mere povezujejo s člani kongregacije, in če bi bila njihova imena povezana z mojimi, bi se jih izogibali, odrezali bi jih od družine in prijateljev.

Nadaljujem po kronološkem vrstnem redu, saj se mi zdi, da je to najboljši način, da se vsem zahvalim.

Nato se zahvaljujem Pam, ki je moja duhovna hči. V najtežjih časih je bila ob meni in moji pokojni ženi in nikoli ni omahnila v svoji ljubezni do naju.

Ko sem bil starešina, sem delal skupaj s Seanom Garveyjem, ki se mi je pridružil, ko smo pred desetimi leti zapustili prejšnjo vero in ustanovili Združenje za dobro novico, neprofitno ameriško korporacijo, ki pomaga financirati to novo službo. Vedno sem občudoval Seanovo neustrašnost. Je dober prijatelj, na kakršnega se lahko zaneseš v težkih časih.

Ta knjiga je rezultat dolgoletnega raziskovanja, ki se je končalo z več sto članki, objavljenimi v angleščini na spletni strani beroeans.net in v španščini na spletni strani losbereanos.com. ApollosOfAlexandria (psevdonim) je bil ključnega pomena pri tem, da me je spravil na noge z izzivanjem moje indoktrinacije JW, zlasti v zvezi z letom 1914. On in njegova čudovita žena sta že vrsto let moja dobra prijatelja. Hvala obema.

Hvala, Hannah, za tvojo prijaznost in pomoč pri upravljanju spletnih strani.

Hvala, Sam in Ona, ki je ne smem imenovati, za vajino dolgoletno podporo in še posebej za to, da sta mi polepšala življenje v temnih dneh pandemije.

Posebna zahvala gre verni Fi, katere izčrpne raziskave so mi dale podlago za skoraj celotno delo o letu 607 pred našim štetjem.

Joseju in Caroline se zahvaljujem za njuno prijaznost, ko sem bil v stiski, in za njuno podporo v vseh teh letih.

Rad bi se zahvalil rednim udeležencem naših spletnih srečanj v angleščini, španščini, nemščini, italijanščini, francoščini in poljščini, ki mi še naprej pošiljajo spodbudne besede. Njihova tedenska navzočnost in duhovno vodena navodila na naših srečanjih so mi v nenehno oporo, da vztrajam na začrtani poti. Hvala Mannyju, Marcelu, Jonathanu in Ezequielu za vodenje španskih srečanj in razbremenitev mojega dela. (Če se nam želite pridružiti, je urnik naših srečanj odprt za vse in je na voljo na spletni strani beroeans.net/events/.)

Veliko je tistih, ki so se ponudili za prevod te knjige, in upam, da bomo do konca leta 2022 videli različice v španščini, portugalščini, italijanščini, nemščini, grščini, francoščini, romunščini in poljščini. Vsem prevajalcem se na tem mestu kolektivno zahvaljujem in se bom ponovno zahvalil pri posameznih različicah, ko bodo objavljene. Posebna zahvala gre Christianu, ki se ne ukvarja le s prevajanjem mojih videoposnetkov v nemščino, temveč tudi vodi nemška spletna srečanja za Božje otroke.

Druga zahvala pa gre Ezequielu za dodatno pomoč, ki mi jo nudi pri neutrudnem delu pri prevajanju in pripravi španskih videoposnetkov. Ezequiel je pravi borec za resnico.

Vsekakor se zahvaljujem Jimu Pentonu in njegovi ženi Beth za gostoljubje in podporo, še posebej pa Jimu, ki me je vodil skozi proces urejanja in izdajanja knjig, kar uspešno počne že desetletja. Je ugleden član skupnosti nekdanjih JP.

V zadnjem času se iskreno zahvaljujem Alfredu, ki živi na drugi strani ribnika, da je prevzel delo lektoriranja in preoblikovanja tega rokopisa v obliko za objavo. Njegova neomajna dobra volja je vedno vzpodbudna, v to delo pa so vključena tudi številna njegova svetopisemska spoznanja. Tu je še Craig, moj rojak, ki je bil velikodušen v številnih pogledih in čigar ustvarjalnosti se moramo zahvaliti za naslovnico te knjige. Odlično delo, Craig!

Jeffu Mezeri se še posebej zahvaljujemo za njegovo zelo razkrivajoče raziskovanje zgodovine Stražnega stolpa, ki ga boste našli v »Dodatku G: Dediščina premikajočih se let« in »Dodatku H: En človek, ki je resnično odgovoren za leto 607 pred našim štetjem«. Z gotovostjo lahko trdim, da Jeff pozna zgodovino Stražnega stolpa bolje kot kdorkoli v Organizaciji Jehovovih prič.

Oglejte si njegov kanal YouTube:

youtube.com/c/WatchtowerHistory

Nenazadnje je tu še Wendy Wiens, ki je vložila ogromno časa in truda, ne le pri pripravi mojih videoposnetkov in urejanju mojih zapisov v zadnjih nekaj letih, temveč tudi pri neutrudnem urejanju in popravljanju rokopisa za to knjigo. Pogosto se obrnem nanjo, ko želim najti kakšno mesto v Svetem pismu, ki se mi izmika. Nenehno me spodbuja k odličnosti. Posebna hvala, draga Wendy.

Predgovor

Vse, kar se razkriva, je razvidno iz svetlobe, kajti vse, kar se razkriva, je svetloba. Zato pravi: »Prebudi se, o speči, in vstani od mrtvih, in Kristus bo zasijal nad teboj.« (Efežanom 5:13, 14)

»Ali ste pripravljeni ubogati navodila Vodstvenega organa?«

No, pa smo tam! Vprašanje, ki sem ga pričakoval.

Bil sem na srečanju starešin, ki se je izkazalo za moje zadnje. Datum je bil 4. junij 2013. Za mizo je z mano sedelo še enajst drugih starešin moje občine (skupnosti ali cerkve). Na čelu mize je sedel naš mladi nadzornik, Dean Jenkins. Sestanek je bil sklican po navodilih kanadske podružnice Družbe Watch Tower, da bi obravnaval nekatere pomisleke, ki so jih tri starešine iz naše občine izrazile; glede moje usposobljenosti za nadaljnje služenje kot COBE (Coordinator Of the Body of Elders; slo., Koordinator starešinstva). Večina izraženih pomislekov se je izkazala za nepomembno in celo malenkostno. Vsi ti pomisleki so bili postranski glede na to, kar je bilo v resnici na mizi. Podružnica je bila zaskrbljena zaradi moje zvestobe Vodstvenemu organu.

Ko mi je Dean Jenkins končno zastavil to obremenjujoče vprašanje, sem se potrudil, da sem odgovoril po resnici. Povedal sem, da sem vedno ubogal navodila Vodstvenega organa, in pripomnil, da lahko o tem priča vsak od starejših za to mizo. Nihče temu ni nasprotoval.

Morda bi se izognil odstranitvi, če bi ostal pri tem, vendar sem dodal zagotovilo: »In to bom počel še naprej, seveda pa bom vedno ‘bolj poslušal Boga kot vladarja kakor ljudi’.«

Morda boste prepoznali, da gre za neposreden citat iz Apostolskih del 5:29, kjer je Peter iste besede izrekel judovskim voditeljem v sanhedrinu. Naivno sem mislil, da je moje sklicevanje na to svetopisemsko načelo nepremagljivo. Konec koncev, ali obstaja kakšna situacija, v kateri bi moral kristjan ubogati ljudi namesto Boga? Zato si lahko predstavljate, kako sem bil šokiran, ko sem slišal, da so nekateri starešine ob mojih besedah vzdihnili. Pravzaprav so bili užaljeni zaradi mojega sklicevanja na ta verz.

Do te točke našega srečanja je bilo edino vprašanje, ali sem usposobljen za službo COBE, zdaj pa so se spraševali, ali sem sploh usposobljen za službo starešine. Po kratki razpravi me je ON (Okrajni nadzornik) prosil, naj počakam pred sejno sobo v preddverju Kraljestvene dvorane, medtem ko bodo razpravljali.

Preprosto nisem bil pripravljen na to, kar se je potem zgodilo!

Nekaj osebnega ozadja

Preden se lotim nadaljnjega dogajanja, bi bilo smiselno, da z vami podelim nekaj svoje osebne zgodovine.

Rodil sem se leta 1949 in odraščal kot eden od Jehovovih prič. Svojo vero smo imenovali »Resnica«. Svojemu kolegu pričevalcu bi rekel, da sem bil vzgojen v Resnici. Ko smo se prvič srečali, smo drug drugega običajno vprašali: »Kdaj si spoznal Resnico?« ali »Kako dolgo si v Resnici?« Verjeli smo, da smo v edini pravi religiji na svetu, saj naj bi vse druge učile lažne nauke.

Kot JP (Jehovova priča) sem bil brez skrbi zaradi zaskrbljujočega stanja v svetu. Učili so me, da je konec »zlobnega sistema stvari« tik pred nami in da bo Božje kraljestvo vse uredilo. Prav to prepričanje me je spodbudilo, da sem pri komaj 19 letih zapustil Kanado ter se s starši in mlajšo sestro preselil v Kolumbijo, da bi služil tam, kjer je bila »potreba večja«. Takrat smo na naših zborih in zborovanjih ter v publikacijah Društva Stražni stolp nenehno dobivali opozorila, da bo leto 1975 verjetno leto, ko se bo satanov zlobni sistem stvari končal v Harmagedonu.

Vsi vemo, da konec ni prišel leta 1975, zato se morda sprašujete, zakaj sem po tem letu še naprej služil kot starešina. Odgovor je, da sem še vedno verjel, da sem v Resnici. Celoten fiasko leta 1975 sem pripisal človeški nepopolnosti. Verjel sem, da so možje, ki so vodili Organizacijo, delali napake, vendar so imeli dobre namene in da jih je preprosto odnesla lastna interpretacija stvari, vendar niso mislili nič slabega. Prav tako sem še naprej verjel, da bo generacija iz leta 1914 dočakala konec. To je bilo moje mnenje.

Nič od tega, kar se je zgodilo leta 1975, ni vplivalo na moje prepričanje, da naše temeljne doktrine trdno temeljijo na Svetem pismu. Razen redkih izjem, religije Krščanstva učijo napačne nauke o Trojici, peklenskem ognju in nesmrtni duši. Nisem se mogel pridružiti nobeni religiji, ki je učila takšne stvari. Sprejel sem tudi stališče Organizacije o nevtralnosti, zlasti kar zadeva sodelovanje v vojnah. Razen nekaterih izolacionističnih skupin, kot so Amiši in Menoniti, se večina krščanskih denominacij vključuje v politiko in podpira vojne.

Verjel sem, da so bile vse naše napačne doktrinarne razlage majhne in da bodo pravočasno popravljene, ko bo Bog Jehova svoji organizaciji prek razreda zvestega in preudarnega sužnja, ki ga sestavlja maziljeni ostanek Jehovovih prič na zemlji, razkril novo luč.

V špansko in angleško govorečih občinah sem kot starešina služil 40 let. Rad sem učil. Rad sem imel javne govore. Pomagal sem pri različnih gradbenih projektih izgradnje kraljestenih dvoran. Pisal sem programe po meri za podružnici v Ekvadorju in Kanadi. Skratka, bil sem zelo dejaven v »teokratični strežbi.«

Vendar pa nisem pozabil na pomanjkljivosti vodstva Organizacije.

V letih, ki sem jih preživel v Kolumbiji, Ekvadorju in Kanadi, sem bil v tesnem stiku s številnimi misijonarji, območnimi in okrajnimi nadzorniki, beteliti in člani odbora podružnice. Nekateri so bili dobri ljudje, ki so se resnično trudili pokazati Kristusu podobno osebnost, drugi pa so se zdeli veliko bolj podobni starodavnim farizejem. Z leti so mnogi opazili, da se zdi, da se število Kristusu podobnih osebnosti zmanjšuje, medtem ko se farizejski element krepi.

Večkrat se je zgodilo, da so se družine preselile v občino, v kateri sem služil, ker so bežale pred zatiralskim starešinstvom in so iskale varno zavetje, kraj, kjer se starešine niso obnašale kot duhovni policisti.

Zadnjih osem let, preden sem bil odstranjen, sem bil COBE v občini Alliston v Ontariu v Kanadi. V tem času so nekateri prenesli svoje oznanjevalske kartice v našo občino, čeprav je to pomenilo, da so se za udeležbo na naših srečanjih morali voziti po eno uro v vsako smer.

Včasih sem prejel grozilna pisma z navodili, v katerih so obsojali te duhovne begunce in zahtevali, da z njimi ravnamo tako, kakor se je njihovim nekdanjim starešinam zdelo primerno. V enem primeru je prejšnje starešinstvo vztrajalo, da nekega brata pošljemo nazaj, da bi mu svetovali neposredno oni. Seveda jim nismo ugodili. V večini primerov je bil edini greh, ki so ga ti zagrešili, »greh«, da niso bili pripravljeni storiti, kar jim je bilo naročeno. Seveda je bilo to vedno evfemistično formulirano kakor npr.: »niso bili pripravljeni ubogati navodil Jehovove organizacije.«

To, da je takšen farizejski duh tako razširjen v skupnostih Jehovovih prič, bi me moralo opozoriti, da je nekaj v osnovi narobe, a žal ni bilo tako. Vseeno pa je v moji duši to vse bolj vzbujalo zaskrbljenost. Zakaj se na to nisem odzval prej? Tolažil sem se s spominom, da starodavni Izrael ni prenehal biti Jehovova organizacija niti takrat, ko so bili na prestolu slabi kralji. In še enkrat, kam drugam naj bi šel? Imeli smo Resnico, kajne? Tako kakor sta se Noe in njegova družina rešila tako, da sta ostala v Arki, sem sprejel nauk, da moram ostati v Organizaciji, da bi preživel Harmagedon.¹

Moje prebujenje

Kakor sem pravkar povedal, sem lahko prenesel doktrinarne napake, kakor je to bil to fiasko leta 1975, ker sem verjel, da so bili člani Vodstvenega organa pošteni ljudje. Niti za trenutek nisem posumil, da so si sposobni zavestno izmišljati stvari za lastne namene. Zato me je uvedba - ali bolje rečeno, ponovna uvedba - doktrine o generaciji leta 2010 tako pretresla. Zdaj že razvpita razlaga, imenovana prekrivajoča se generacija, ki označuje časovno obdobje od leta 1914 do Harmagedona, je bila tako očitno hudo izmišljena, da je pretresla moj svet in me prisilila, da sem resno pogledal na vse druge nauke, ki sem jih vedno sprejemal kot svetopisemske.

Samostojno preučevanje Svetega pisma mi je bilo izziv. Vedno sem se zanašal na publikacije Stražnega stolpa, ki so odgovarjale na moja vprašanja in razjasnjevale morebitne dvome. Toda če so bile revija Stražni stolp in druge publikacije Organizacije vir mojih dvomov, kje naj poiščem resnico?

Spomnil sem se na svetopisemski nasvet iz 1 Tesaloničanom 5:21, ki vsem Kristusovim učencem naroča, naj se »prepričajo glede vsega; oklepajte pa tega, kar je dobro.« Tu je tudi spodbuda, ki jo najdemo v 1 Jn 4:1, naj »preizkušamo navdihnjene izraze, da bi videli, ali izvirajo od Boga«. Oborožen s to avtoriteto sem pregledal vse temeljne nauke Organizacije povsem na osnovi svetopisemske podlage. Zanimalo me je sodelovanje z drugimi, ki so tako kot jaz, želeli preučevati Sveto pismo brez osebnih razlag in mnenj ljudi. To se je izkazalo za težje, kakor sem pričakoval, saj so me kot Jehovovo pričo učili napačne metode preučevanja Svetega pisma, imenovane eisegeza. Šele ko sem se naučil pravilne metode, imenovane eksegeza, sem lahko resnično napredoval. (Glej »Poglavje 2 Pravilno napravljeno Biblijsko preučevanje.«)

Seveda sem vedel, da bi Organizacija na takšen podvig gledala ostro, zato sem si izbral vzdevek »Meleti Vivlon«, da bi prikril svojo identiteto, in odprl spletno stran z imenom »Beroean Pickets.«²

Učenje kritičnega razmišljanja

Leta 2012 sem na podlagi svojega raziskovanja začel dvomiti tudi o svetopisemski utemeljenosti Kristusove nevidne navzočnosti. Na območnem zborovanju pozneje istega leta je bilo predavanje z naslovom: »Izogibajte se preizkušanju Jehove v svojem srcu«. V oči so mi privrele solze žalosti, saj so mi vzeli najdragocenejšo stvar v življenju, mojo vero, in jo poteptali. Kaj je bilo tako slabega v tem govoru?

Začel bom z dejstvom, da nam je govornik dejal, da je imeti spletno skupino za študij Svetega pisma zunaj organizacijskih dogovorov enako »preizkušanju Jehove v vašem srcu«. Kako to? Ker je to pomenilo, da omalovažujemo duhovno hrano, ki nam jo Bog Jehova zagotavlja po svoji Organizaciji. Govornik je šel tako daleč, da je učil, da je celo tiho dvomiti o veljavnosti katerega koli nauka enako preizkušanju Jehove v srcu. Toda kako bi lahko govornikove besede uskladil z vedenjem, da prekrivanje generacij ni svetopisemsko? Kako bi lahko govoril resnico, glede na to, da nam je rečeno, naj se »prepričamo o vseh stvareh« in naj »preizkušamo navdihnjene izraze, da bi videli, ali izvirajo od Boga«? Zadrževanje dveh konfliktnih in nasprotujočih si idej v umu in srcu je lahko duševno in čustveno uničujoče. To stanje je znano kot kognitivna disonanca.³

Po zborovanju sem dobil dejanski osnutek predavanja, da bi se prepričal, da je to, kar sem slišal, res bilo mnenje odbora za poučevanje in ne le mnenje govorca. Moji najhujši strahovi so se potrdili. V skladu z osnutkom so bili tisti, ki so dvomili v nauke Vodstvenega organa, primerjani s Korahom, Izraelcem, ki je izpodbijal Mojzesovo avtoriteto in ga je Bog zaradi njegovega upora obsodil. To se je zdelo kot groba in samovšečna napačna uporaba svetopisemske zgodbe. Navsezadnje je Korah hotel zamenjati Mojzesa! Hotel sem se le prepričati, da vse, kar me učijo, temelji na Svetem pismu in ne izvira od ljudi. S tem govorom na zborovanju je Vodstveni organ izvajal nadzor nad Jehovovimi pričami, tako da je bilo izenačeno z grehom, kakršno koli dvomljenje o njihovih naukih!

To ni bila majhna težava v politiki Organizacije. Vodstveni organ je namerno prevzel nadzor nad vsemi našimi mislimi in srci. Ko to pišem leta 2022, deset let pozneje, vem za sestro v občini v Utahu, ki je bila pred nedavnim izobčena, ker ni hotela prenehati obiskovati spletne skupine za študij Svetega pisma, ki ni bila povezana z nobeno religijo. Želela je samo študirati Sveto pismo, ne da bi pri tem uporabljala publikacije Stražnega stolpa. To so obravnavali kot odpadništvo, hud greh.

Seveda ni odpadnica. Odpadnik je tisti, ki Bogu obrne hrbet. Ta sestra še naprej verjame v Boga Jehovo in njegovega Sina Jezusa Kristusa. O tem se lahko prepričate tako, da poslušate njeno zaslišanje na sodnem odboru, na mojem kanalu Beroean Pickets, na YouTubu.⁴

Čeprav me je vse to vznemirjalo, sem se še vedno držal upanja, da bo Jehova ob svojem času vse uredil, zato sem še nekaj časa služil kot starešina. Ker sem bil koordinator, mi je pripadlo dodeljevanje delov na službenih shodu. To mi je omogočilo, da sem se izognil vsem govorom, ki so promovirali nauke JW, za katere sem zdaj čutil, da so v nasprotju s Svetim pismom.

Od časa do časa me je vodja študija Stražnega stolpa - človek, ki sem ga imel za dobrega prijatelja - prosil, naj prevzamem študij, ko on ne bo mogel biti tam. Ko se je to zgodilo, sem najprej prebral članek, preden sem privolil v vodenje. Ob neki priložnosti me je prosil, naj vodim študij z dne 20. maja 2012. Ko sem članek prebral, sem v drugem odstavku našel tole:

Druge ovce ne smejo nikoli pozabiti, da je njihovo odrešenje odvisno od njihove dejavne podpore Kristusovih maziljenih »bratov«, ki so še vedno na zemlji.⁵

Vaša odrešitev ni odvisna od tega, ali podpirate »maziljene brate« Vodstvenega organa. Peter nam v Apostolskih delih 4:8-12 pravi, da je edino ime, od katerega je odvisna vaša odrešitev, ime Jezusa Kristusa. Predlagati drugače bi pomenilo, da Kristusa zamenjamo s preprostimi nepopolnimi ljudmi. Če zdaj v Organizaciji Jehovovih prič iščete situacijo, ki je podobna Korahovi domnevi, da bo zamenjal Mojzesa, ste jo našli! Ne pozabite, da tudi Stražni stolp uči, da je Jezus ‘večji Mojzes’.⁶

Jasno je, da tega študija Stražnega stolpa ne bi mogel voditi z mirno vestjo, zato sem svojemu »zaupanja vrednemu« prijatelju povedal, da se ne počutim prijetno in da naj določi koga drugega. Hotel je vedeti, zakaj, in mi je poslal elektronsko sporočilo s prošnjo za pojasnilo. Nikoli nisem odgovoril in na celoten incident sem pozabil. Leto kasneje je bil on tisti, ki me je obtožil pred starešinskim zborom in zahteval, da ve, kaj točno je bilo tisto, zaradi česar mi je bilo neprijetno. Takrat še nisem vedel, da je, namesto da bi se soočil z mano kot človek z človekom, odhitel k okrajnemu nadzorniku, ki mu je naročil, naj vohuni za menoj, da bi zbral trdne dokaze, ki bi jih uporabil proti meni.

Past postavljanja ljudi pred Boga

Ko sem 4. junija 2013 sedel pred sejno sobo Kraljevstvene dvorane in čakal, da starešine končajo razpravo o tem, ali naj me odstranijo kot starešino, sem se spopadal z lastnim vprašanjem: Ali si sploh želim ostati starešina? Po eni strani bi se z odstopom osvobodil vsakega konflikta vesti. Po drugi strani pa bi se odpovedal odgovornosti za zaščito črede pred takšnimi starešinami, ki so v preteklih letih zlorabljali skupnost Alliston.

Tistega dne sem ženi Reti povedal, da nameravam za zdaj ostati starešina in da sem prepričan, da se bom izognil obtožbam. Pomislil sem, da se Jezusove besede iz Evangelija po Mateju 10:19-21 nanašajo na moj položaj:

Kadar pa vas bodo izročili, ne skrbite, kako oziroma kaj boste govorili, saj vam bo tisto uro dano, kaj naj govorite. Ne boste namreč govorili vi, temveč bo po vas govoril duh vašega Očeta. Brat pa bo izročal brata v smrt in oče svojega otroka. In otroci se bodo dvignili proti staršem ter jih pošiljali v smrt.

V zgodovini so se te besede veliko pogosteje uporabljale za verske kakor za politične inkvizicije. Ne smemo sklepati, da nam Jezus sporoča, da nam bo prave besede, s katerimi se bomo izognili preganjanju, priskrbel Sveti Duh. Ne. Jezus pravi, da besed, ki bodo izpolnile Božjo voljo, ne zagotovi človeška modrost, ampak Sveti Duh. Naš Oče ne želi, da bi se kdo izgubil, ampak da bi bili vsi rešeni, zato bo Duh zagotovil besede, ki so potrebne, da bi preiskali stanje srca inkvizitorjev.⁷

To, kar se mi je zgodilo, je bilo zame osebno nepomembno. Veliko pomembnejša je bila duša preostalih 12 moških, ki so sedeli za to mizo. Vsi so bili pred izbiro, ki bi lahko vplivala na njihovo odrešitev. Ali se bodo postavili na stran Boga ali pa bodo ubogali človeške diktate? Komu bodo pripadali? Kristusu? Ali Vodstvenem organu?

Ko sem se vrnil v sobo za sestanke, so mi povedali, da morajo bratje razčistiti, kaj sem mislil s »poslušati Boga kot vladarja in ne ljudi«. Okrajni nadzornik me je prosil, naj navedem primer.

To je bil trenutek resnice! Da bi ostal starešina, kar je bil moj namen, sem moral le reči, da si ne morem zamisliti primera, ko bi bilo to potrebno. Seveda bi bila to laž. Vseeno pa bi lahko sklepal, da je to trenutek za teokratsko taktiko vojskovanja Organizacije, da se ne pove nekomu, ki ima avtoriteto, nekaj, česar nima pravice vedeti.⁸ Druga možnost je, da bi predlagal nekaj tako nezaslišanega, da bi bili vsi prisiljeni razumeti, kaj mislim. Lahko bi na primer rekel, da ne bi ubogal vodstvenega organa, če bi hoteli, da pridigam o Trojici ali peklenskem ognju.

Vse to bi me verjetno rešilo, vendar ne bi preizkusilo srca moških pred menoj. S temi moškimi sem delal več let in kljub številnim neumnim in včasih zaskrbljujočim dogodkom sem večino od njih imel za dobre ljudi. Toda človek nikoli ne pozna pravega značaja drugega, dokler ga ne postavi na preizkušnjo.

Verjamem, da me je tisti dan vodil Sveti Duh, saj sem na srečanje prišel z mislijo, da bom na njihova vprašanja odgovoril tako, da me ne bodo odstranili, vendar se mi je zdelo, da mi je preprečil uresničitev mojega načrta.

Na njihovo vprašanje o konkretnem primeru, kako bi uporabil Apd 5:29, sem odgovoril takole:

Predstavljajte si, bratje, da bi se vrnili v čas leta 1924, ko je Rutherford napovedoval, da bo naslednje leto prišlo do vstajenja »starodavnih veljakov« - ljudi, kot so Abraham, Mojzes in Daniel. Predstavljajte si, da bi Rutherford prišel k meni in me prosil, naj na zborovanju tistega leta spregovorim o tem, da bo leto 1925 začetek vstajenja in začetek konca. Če bi bil tam in bi vedel, kar vsi vemo zdaj, tega govora ne bi mogel imeti z mirno vestjo, zato bi nalogo zavrnil.

Mislil sem, da je to neprebojen odgovor. Zmotil sem se. Izkazalo se je, da je bilo to točno to, kar je okrajni nadzornik iskal, da bi lahko priporočil mojo odstranitev.

Med dvanajstimi moškimi je le eden zbral pogum, da se je postavil za resnico. Le eden ni hotel privoliti v mojo odstranitev. To je bil Pat O’Brien, ki je bil tudi sam, od nekaterih drugih, deležen več neupravičenih napadov. Stal je na svojem in glasoval proti njihovi odločitvi.

Ko je prišel čas za izrek končne sodbe, je bil razlog za mojo odstranitev, kakor je Okrajni nadzornik Dean Jenkins dejal: »Očitno je, da niste v celoti predani Vodstvenemu organu.«

Ta obtožba me je šokirala, čeprav me pravzaprav ne bi smela, saj se je le leto prej osem mož Vodstvenega organa razglasilo za zvestega in preudarnega sužnja iz Evangelija po Mateju 24:45.

Stalno nadlegovanje

Čeprav starešine niso imeli nobenih dokazov, s katerimi bi me lahko izobčili, so me od takrat naprej opazovali in nadlegovali.

Trikrat so me zaradi lažnih obtožb privedli na zaslišanje k dvema starešinama. Ko sem zahteval imena tistih, ki so me obtožili, sta se starejša nenadoma začela slabo spominjati. To, da sta tako zlahka lagala in tako resne obtožbe utemeljila na govoricah in spletkarjenju, je še dodatno izostrilo moj pogled na te može, ki sem jih nekoč štel za svoje prijatelje.

Leta 2014 sva se z ženo preselila v Burlington v Ontariu, kjer sva se znašla v kongregaciji Aldershot. Tudi tamkajšnji starešine so se želeli srečati z mano. Ko sem zavrnil njihovo »povabilo« na srečanje, se je COBE razburil in še bolj pritisnil name. Povedal mi je, da so jim iz občine Alliston poslali 20-stranski spis in da se moramo sestati ter se o njem pogovoriti. Prosil sem ga, da mi pokaže, kaj je bilo napisano o meni, vendar je zavrnil. Zato sem zavrnil srečanje.

Še zadnji poskus sporazuma s starešinami iz Allistona

Kljub temu, kako so me obravnavali starešine iz Allistona, sem še vedno čutil naklonjenost do teh mož, s katerimi sem delal več let. Če bi se prepustil sovraštvu, bi postal točno tisto, kar sem obžaloval. Skrbelo me je, da je bil odnos starešin do mene le vrh ledene gore. Čutil sem, da so postali farizejski. Zato sem nekaj mesecev po tem, ko so me odstranili s položaja starešine, napisal pritožbeno pismo. (Celotno besedilo pisma je v Dodatku A.)

Kmalu sem ugotovil, da njihov odziv na moje pismo ni bil takšen, kot sem upal, čeprav je bil na žalost zelo podoben pričakovanemu. Starešina Pat O’Brien, ki je nasprotoval njihovi odločitvi, da me odstranijo, mi je zaupal, da je vodja študija Stražnega stolpa želel uporabiti moje pismo kot podlago za izobčenje. Vendar mu je eden od starešin iz starešinstva povedal, da tega ni mogoče storiti, ker pisma nisem delil z občestvom, ampak le s starešinami.

Odgovorili so mi, naj se zglasim pri njih, da bi mi lahko prebrali odgovor. To se mi je zdelo kot otročji poskus uveljavljanja svoje avtoritete nad mano, zato sem jim rekel, naj se obnašajo kot moški in mi dajo prebrati pismo, kakor sem jaz to storil zanje. Tega niso hoteli storiti, in še danes nimam pojma, kaj je pisalo v njihovem pismu. Prepričan sem, da je bilo moje pismo in njihov odgovor vključeno v »20 strani«, ki so jih starešine iz Allistona poslali starešinam občine Aldershot, potem ko sem se preselil tja.

Moje raziskave se poglabljajo

Če se sprašujete, zakaj sem kljub vsem tem zlorabam ostal v Organizaciji, vam povem, da ne bi nikoli dovolil, da bi me ti možje odrinili od Boga. To, kar sem moral pretrpeti, ni bilo nič v primerjavi s tem, kar je preživel naš Gospod:

Skrbno premislite o njem, ki je prestal takšno sovražno govorjenje grešnikov (s čimer so ti škodili sami sebi), da se ne boste utrudili in v svojih dušah omagali. (Hebrejcem 12:3)

Če so Jehovove priče imele resnico, me noben »sovražni govor« ne bo pregnal. Kaj pa, če Organizacija ni bila prava religija? Takoj po odstranitvi leta 2013 sem okrepil raziskovanje Svetega pisma, ki sem ga začel leta 2010.

V preteklih letih so mi nekateri svetovali, da bi moral preprosto »počakati na Jehov0«, da popravi stvari, ki so narobe, in so menili, da sem prehiteval Organizacijo. To je pogosta zasilna rešitev, ki se je priče oklepajo, ko se soočajo s protislovji in hinavščino.

S pomočjo zmogljivih orodij v namizni različici knjižnice Stražnega stolpa sem v Novi svet prevodu Svetega pisma poiskal temo ‘čakanje na Jehova’. Ali bi vas presenetilo, da Sveto pismo niti enkrat ne uporabi opomina »čakati na Jehovo« v zvezi s popravljanjem tega, kar je narobe z voditelji njegovega ljudstva? Namesto tega se nanaša na potrpežljivo čakanje na odrešitev, medtem ko prenašamo stiske in preganjanje od brezbožnih in arogantnih voditeljev. S to razsvetlitvijo, ki je bila podobna streli, sem se poglobil v preučevanje vseh naukov, ki so specifični za Družbo Watch Tower, vključno z naslednjimi:

1914 nevidna Kristusova navzočnost.

1918 vstajenje maziljenih.

1919 imenovanje zvestega in diskretnega sužnja.

Zemeljsko upanje na vstajenje »drugih pravičnih ovac«.

144.000 maziljenih kot dobesedno število.

Vodstveni organ kot zvest in preudarni suženj.

Prepoved transfuzije krvi.

»Sestavljeno znamenje« zadnjih dni.

izgnanstvo v Babilon leta 607 pr. n. št.

Svetopisemska podlaga za izobčenje.

Prepoved uživanja emblemov.

Zahteva, da pridigate od hiše do hiše.

Krst kot simbol predanosti Bogu.

Si lahko predstavljate, kako sem se počutil, ko sem izvedel, da niti enega od teh temeljnih naukov Stražnega stolpa ni mogoče podpreti v Svetem pismu?

Zakaj sem napisal to knjigo

Ko je Jezus začel pridigati, njegov namen ni bil napadati verske voditelje Izraela. Njegova skrb je bila pomagati grešnikom k spreobrnjenju. Farizejem je rekel: »Nisem bil poslan k nikomur, ampak k izgubljenim ovcam Izraelove hiše.«⁹

To jih je razjezilo, saj so se imeli za pravične in brezhibne. Niso hoteli poslušati Jezusovega sporočila o dobri novici o Božjem kraljestvu. Namesto tega so v njem videli povzročitelja težav, ker je ogrožal njihovo oblast in nadzor nad ljudmi.

S pisanjem te knjige in z delom na svojih dveh spletnih straneh (beroeans.net in losbereanos.com) ter kanalih Beroean Pickets in Los Bereanos na YouTubu želim kristjanom na splošno in še posebej Jehovovim pričam pomagati, da se naučijo kritično razmišljati o stvareh, ki jih učijo njihovi duhovniki, pastirji, pastorji ali vodilni organi.

Seveda je nemogoče dokazati, da se kdo moti, ne da bi ga postavili v slabo luč, zlasti če ne priznava svojih napak, ampak preganja tiste, ki jih razkrivajo. Jezus ni mehko podajal resnice samo zato, da ne bi užalil pismoukov in farizejev. Ni se jih bal. Pavel je bil prav tako neustrašen, ko se je soočal z nasprotovanjem. Efežanom je dejal:

Vse, kar se razkriva, je razvidno iz svetlobe, kajti vse, kar se razkriva, je svetloba. Zato pravi: »Prebudi se, o speči, in vstani od mrtvih, in Kristus bo zasijal nad teboj.« (Efežanom 5:13, 14)

Podreditev vodenju Svetega Duha

Poklicani smo, naj se prebudimo! Duhovno smo spali, bili smo mrtvi v svojih grehih in nismo poznali resnice. Zdaj lahko »vstanemo« ali pridemo do duhovnega življenja, kar pomeni, da s pomočjo Jezusa Kristusa pridobimo pravičen položaj pred Bogom.¹⁰

Jezus nam je rekel, da nas bo resnica osvobodila.¹¹ Vendar to ne velja za vse. Jehova skriva resnico pred mnogimi, medtem ko jo razkriva tistim, ki jih izbere.

Jezus je tedaj še rekel: »Javno te hvalim, Oče, Gospodar neba in zemlje, ker si te reči prikril modrim in razumnim in si jih razodel otročičem. Da, Oče, ker to je bilo po tvoji volji.« (Matej 11:25, 26)

Čudež te Božje ureditve je v tem, da se modri in intelektualci - tisti, ki se imajo za zveste in diskretne - ne zavedajo, da jim je resnica skrita. Verjamejo, da imajo resnico, vendar bodo izvedeli drugače, čeprav šele takrat, ko bo prepozno.

Kako lahko vi ali jaz zagotovimo, da ne bomo pristali v istem čolnu kakor ti samooklicani »modreci«? Apostol Janez je zapisal:

To vam pišem o tistih, ki vas skušajo zavesti. Kar zadeva vas, pa maziljenje, ki ste ga prejeli od njega, ostaja v vas in ne potrebujete nikogar, ki bi vas učil; ampak vas maziljenje od njega uči o vsem in je resnično in ni laž. (1. Janez 2:26, 27)

Kako se Janezove besede nanašajo na vas, če ste ena od Jehovovih prič? Če se imaš za eno od drugih ovac JP, ali je smiselno razmišljati, da bi te tvoj ljubeči Oče, Bog Jehova, prikrajšal za maziljenje, o katerem govori Janez - maziljenje, ki te osvobaja, da te ne zavajajo človeški nauki? Ali bi vas ljubeči Oče prisilil, da zaupate samooklicanim ljudem, ki vam govorijo, kaj je resnično in kaj lažno, kaj je dobro in kaj slabo? Zakaj bi vas Bog naredil odvisne od ljudi, ko pa je maziljenje njegovega Svetega Duha vse, kar potrebujete, »da bi vas učil o vseh stvareh«?

Vem, da je lahko zelo moteče preverjati svojo vero. Toda pomislite na Savla iz Tarza. Verjel je, da je odrešen. O Božji zakonodaji ga je poučeval eden najboljših učiteljev v Izraelu. Ne pozabite, da je bilo izraelsko ljudstvo resnično Božje ljudstvo. Zunaj Izraela so bila le poganska ljudstva, ki so častila lažne bogove. Kljub vsem tem referencam Savel iz Tarza ni imel odobrenega položaja pred Bogom, kakor je mislil, da ga ima. Tega tudi ni ugotovil sam. Jezus se mu je moral prikazati v osupljivi luči. Ob pogledu na vse, kar je izgubil - vse prijatelje, vse bogastvo, ki si ga je lahko nabral, ves ugled, ki bi ga lahko užival - da, ob pogledu na vse to je napisal:

Še več, za izgubo imam vse zaradi vzvišenosti spoznanja Kristusa Jezusa, mojega Gospoda. Zaradi njega sem zavrgel vse in imam vse za smeti, da bi bil Kristus moj dobiček. (Filipljanom 3:8 SSP)

Danes ne poznam nikogar, ki bi bil poklican v Kraljestvo s pomočjo osupljive luči in glasu iz nebes. Janez 6:44 pravi, da »nihče ne more priti k meni, če ga ne pritegne Oče, ki me je poslal…«.¹² Če vas Sveti Duh kliče, da odprete svoje srce resnici, potem imate možnost izbire. Ali mu boste dovolili, da vas vodi, ali pa se boste zanašali na ljudi, ki vam govorijo, kaj naj verjamete? Boste pripadali Jezusu ali pa neki organizaciji, oziroma cerkvi? Pravi kristjani pripadajo samo Kristusu.

Zato naj se nihče ne hvali z ljudmi; kajti vse pripada VAM, naj bo to Pavel ali Apolon ali Kefa ali svet ali življenje ali smrt ali to, kar je zdaj tu ali kar bo, vse pripada VAM; VI pa pripadate Kristusu; Kristus pa pripada Bogu. (1. Korinčanom 3:21-23)

Če je vaš odgovor, da bi našega Gospoda Jezusa ubogali bolj kot kateregakoli človeka, potem je naslednje vprašanje: v kolikšni meri ga boste ubogali? Koliko ste se pripravljeni odreči za Kristusa? Koliko očitkov in ponižujočih govoric ste pripravljeni prenašati? Ali boste prenašali sramoto, ki se vali na pravične, kakor je to počel sam Jezus?

…pri tem pa pozorno glejmo Glavnega zastopnika in Izpopolnjevalca naše vere, Jezusa. Ta je zaradi veselja, ki ga je čakalo, prestal mučilni kol, ne da bi se menil za sramoto, in je sédel na desno stran Božjega prestola. (Hebrejcem 12:2)

Blagor vam, kadar vas ljudje zaradi mene žalijo, preganjajo in lažno govorijo vse hudobije proti vam. Veselite se in radujte, kajti velika je vaša nagrada v nebesih, kajti tako so preganjali preroke pred vami. (Matej 5:11, 12)

Ne pozabite, da obrniti se h Kristusu ne pomeni odvrniti se od Jehove. Vrata do našega Očeta vodijo samo skozi Jezusa Kristusa.¹³ V Edenu je Jehova postavil sredstva, s katerimi se lahko njegovi izgubljeni človeški otroci spravijo z njim. Vaš nebeški Oče ne išče prijateljev. Želi si nazaj svoje otroke. Kar vam ponuja kot dobro novico, je priložnost, da postanete Božji otrok.

Vsem tistim, ki so ga sprejeli, pa je dal oblast, da postanejo Božji otroci, zato ker so verovali v njegovo ime. In ti se niso rodili iz krvi niti iz volje mesa niti iz volje moža, temveč iz Boga. (Janez 1:12, 13)

Vsi namreč, ki jih vodi Božji duh, so Božji sinovi. Saj niste prejeli duha sužnosti, ki bi v vas spet povzročal strah, temveč ste prejeli duha posinovljenja, duha, ki nas spodbuja, da kličemo: »Aba, Oče!« (Rimljanom 8:14, 15)

Upam, da boste v tej knjigi našli spodbudo in svetopisemsko podporo, da postanete eden od posvojenih otrok našega nebeškega Očeta, kar je pravica, ponujena vsem, ki verujejo v Jezusa Kristusa.

Naj vas potolaži naš »Oče nežnega usmiljenja«!¹⁴

Vaš brat v Kristusu,

Eric Michael Wilson, tzk Meleti Vivlon

Uvod

Če ni navedeno drugače, so vsi svetopisemski citati v tej knjigi vzeti iz Svetega pisma prevod Novi svet, Referenčna biblija (1984). To različico imam raje kakor pa novejšo izdajo iz leta 2013, ki sploh ni nov prevod, temveč uredniško delo.

Vse krepke črke in poševni tisk so moje, razen če ni navedeno drugače. V oglatih oklepajih [ ] so dodani tudi citati in svetopisemska besedila, v katerih so navedene opombe, za katere menim, da bodo bralcu pomagale bolje razumeti pomen težavnih svetopisemskih odlomkov ali razložiti določene izraze.

Ko govorim o pravni osebi, ki je Watch Tower Bible & Tract Society of Pennsylvania, in njeni sestrski družbi Watchtower Bible and Tract Society of New York, bom uporabljal »Watch Tower«. Ko bom omenjal vodilno revijo korporacije, bom uporabljal Stražni Stolp.

Pri poimenovanju entitete, ki upravlja življenja Jehovovih prič, uporabljam veliko začetnico, saj je za vse namene postala lastni samostalnik - imenovana vladarica.

Čeprav sem si prizadeval biti čim bolj spolno nevtralen, je to včasih težko zaradi omejitev angleščine. Zato pišem z velikimi črkami Človek in Človeštvo, kadar se izraza nanašata na ljudi obeh spolov. Za ponazoritev: »Pavel je bil kakor vsak od nas, navaden človek,« v primerjavi z: »Jezusove besede so namenjene vsem, navadnemu Človeku.«

V večini primerov sem iz svetopisemskih citatov odstranil nadpisane številke verzov in včasih tudi umike odstavkov, ker ti niso bili del izvirnih rokopisov. Vstavljeni so bili stoletja pozneje kot pripomoček za preučevalce Svetega pisma. Vendar so podvržene pristranskosti prepisovalca in/ali prevajalca. Včasih delitve verzov in odstavkov zameglijo ali celo spremenijo pomen Svetega pisma. Zato upam, da bom z njihovo odstranitvijo pripomogel k večji jasnosti, kaj je pisec Svetega pisma hotel sporočiti bralcu.

Prav tako se želim izogniti pasti izbiranja verzov, da bi podprl svoj namen, kar je značilno za organizirano religijo. Naš cilj je doseči nepristransko razumevanje Svetega pisma. Priznati je treba, da si letvico postavljamo zelo visoko glede na stoletja zamegljenih doktrinarnih naukov, ki pestijo preučevalce Svetega pisma, in glede na izzive razumevanja jezikov in kultur, pred dvema tisočletjema.

O tej knjigi

Glavni namen te knjige je, Jehovovim pričam omogočiti, da sami raziskujejo Sveto pismo in tako spoznajo resnico o upanju dobre novice, ki jo Jehova Bog po svojem Sinu Jezusu Kristusu ponuja vsemu človeštvu.

V prvem poglavju bom začel s kratkim uvodom, v katerem bom primerjal dobro novico, ki jo oznanjajo Jehovove priče, s tisto, ki nam jo je oznanil Jezus.

Nato bom obravnaval skrb, ki jo bo imela večina bralcev: »Kako naj vem, da Eric ni le še en človek, ki me skuša zavesti z lažnimi nauki?« Edini način, da to storim, je, da vam predložim isto metodo preučevanja Svetega pisma, ki me je obvarovala pred tem, da bi bil prevaran »s pomočjo človeške prevare, z zvijačnostjo pri snovanju zmote«, odkar sem zapustil Organizacijo.¹⁵

V ta namen sem pripravil 2. poglavje z naslovom »Pravilno preučevanje Svetega pisma«, v katerem boste spoznali razliko med eisegetskim in eksegetskim preučevanjem Svetega pisma. Ko boste imeli to v svojem duhovnem arzenalu, vam ne bo nikoli več treba biti odvisen od drugih, da vam povedo, kaj je res in kako prepoznati laž.

Nato bomo uporabili vse, kar smo se naučili v 2. poglavju, in te tehnike uporabili tako, da bomo preučili temeljne nauke Organizacije, ki so povezani z dobro novico, ki jo oznanjajo priče. To ne bo suhoparna akademska vaja, temveč odkrivanje, na katerem bomo dobili odgovore na številna zaskrbljujoča vprašanja.

V 3. poglavju je na primer zapisano »ta rod« v Mateju 24:34. Obravnava osupljivo litanijo razlag - praktično po eno na desetletje - ki jih je pripravil Vodstveni organ, da bi ohranil ta nauk pri življenju, dokler končno ni izumil zdaj že razvpite »prekrivajočega se rodu«. Sedem let, ki so bila potrebna za uvedbo te doktrine v sedanji obliki, razkriva tudi veliko o motivaciji, ki je stala za njo.

V četrtem poglavju boste videli prepričljive svetopisemske dokaze, zaradi katerih je nauk o nevidni Kristusovi navzočnosti v letu 1914 nemogoče ohraniti. Še več, izvedeli boste tudi, kako je Vodstveni organ nedavno spodkopal svoj lastni nauk o letu 1914, in to ne enkrat, ampak kar dvakrat!

V 5. poglavju z naslovom »Kaj morate vedeti o letu 607 pred našim štetjem« boste našli arheološke in astronomske dokaze, da leto 607 pred našim štetjem ne more biti datum judovskega izgnanstva v Babilon. Še pomembnejši pa bodo dokazi, da Watch Tower vodstvo to ve že desetletja, vendar še naprej promovira nekaj, za kar ve, da ni res.

Ko pridemo do 6. in 7. poglavja, iz Svetega pisma, pokažemo, kako je Vodstveni organ zavajal čredo o pravi naravi krščanske odrešitve in s tem Jehovovim pričam preprečilo vstop v Božje kraljestvo.

Osmo poglavje obravnava vprašanje, ali je število 144.000 simbolično ali dobesedno, kar ima drastične posledice za dobro novico, ki jo oznanjajo priče. Obravnava tudi vprašanje, kdo točno sestavlja »veliko množico« iz Razodetja 7:9. To niso tisti, za katere mislite, da so.

V 9. poglavju bomo z eksegezo dokazali, da je »velika stiska« iz Razodetja 7:15 nekaj, kar zadeva vse kristjane v vseh časih.

Ni preprostega načina, kako vas pripraviti na osupljiva razkritja v 10. poglavju, kjer boste izvedeli za pravi izvor nauka Jehovovih prič o »drugih ovcah«.

In 11. poglavje govori o tem, kako prepoznati lažne preroke in kaj storiti z njimi. Vodstvo Stražnega stolpa je vedno trdilo, da oni niso lažni preroki, ampak le ljudje, ki so se pošteno zmotili. Ali zgodovinska dejstva potrjujejo to trditev ali pa skrivajo resnico, da bi se zaščitili? Sami se boste lahko odločili, ko boste prebrali zgodovinske dokaze iz lastnih publikacij Organizacije o treh največjih preroških neuspehih v zadnjem stoletju in pol, natančneje o letih 1914, 1925 in 1975.

Naslednji dve poglavji (12 in 13) obravnavata vprašanje Božje oblasti. Ali je sedanji Vodstveni organ imenovan od Boga, ali pa je imenoval sam sebe? Del njihove trditve o avtoriteti je prepričanje, da so imeli v prvem stoletju enakovreden Vodstveni organ, ki je deloval v Jeruzalemu. V 12. poglavju je analizirano Sveto pismo, da bi pokazali, da to ne more biti tako.

V 13. poglavju podrobno preučimo nauk, da je Jezus leta 1919 imenoval vodilne ljudi v Družbi Watch Tower za svojega zvestega in preudarnega sužnja. Če ni dokazov, ki bi to potrjevali, potem bi bil sedanji Vodstveni organ le malo več kakor uzurpatorji. Na voljo vam bodo vsa dejstva, ki jih boste potrebovali, da se o tem odločite sami.

Poglavje 14 govori o tem, kaj pomeni uživati kruh in vino ter kaj vaš odnos z Jezusom Kristusom dejansko pomeni za vaše odrešenje.

V 15. poglavju smo prišli do ključnega podatka o tem, kako je Društvo Jehovovim pričam ukradlo odrešitev.

Ko bo bralec prišel do 16. poglavja, se mu bo v mislih porajalo vprašanje: »Kako naprej?« Ali je mogoče napredovati v svoji veri, ne da bi se pridružili drugi religiji? Ali je vera sploh potrebna? Na ta vprašanja so odgovori v tem poglavju.

Čeprav je večina te knjige posvečena razbijanju lažnih naukov, bi ti, dragi bralec, storil le malo dobrega, če bi ostal pri tem. Moj cilj ni uničevati, temveč graditi. Spoznanje, da je sistem prepričanj odpovedal, ima lahko uničujoče posledice. Ko pa je Petra zmotilo nekaj, kar je rekel Jezus, se je odločil, da se bo držal Kristusa. V Jn 6:68, 69 je rekel: »Gospod, h komu naj gremo? Besede večnega življenja imaš ti, in mi verujemo ter smo spoznali, da si ti Božji Sveti.«

Trdno upam, da boste to knjigo končali z vero, ki bo močnejša in bolj zanesljiva kakor kdaj koli prej, in bo temeljila na Svetem pismu - in ne na objavah ljudi.

1

Kaj je dobra novica?

»Če pa bi vam mi ali angel iz nebes oznanil kot dobro novico kaj drugega, kot smo vam oznanili, naj bo preklet. Kakor smo že prej rekli, zdaj ponavljam: Kdor bi vam kot dobro novico oznanjal nekaj več od tega, kar ste sprejeli, naj bo preklet.« (Galačanom 1:8, 9)

Besede apostola Pavla Galačanom so močna obsodba vsakega človeka ali religije, ki izkrivlja sveto sporočilo dobre novice. To sporočilo je posredoval Jezus Kristus, njegovi apostoli in sledilci pa so ga širili po rimskem svetu. Vendar ni trajalo dolgo, ko so Satanovi »služabniki pravičnosti«¹⁶ začeli sejati ponarejeno dobro novico. Pavel zelo jasno pove, kaj si misli o takšnih prevarantih. Galačanom dvakrat pove: »Naj bo preklet.«

Preklet od Boga! Težko si je predstavljati kaj hujšega od tega.

Ali Jehovove priče oznanjajo isto sporočilo dobre novice, kakor so ga oznanjali Pavel in drugi apostoli? Ali pa so krive, da sejejo izkrivljeno upanje v odrešenje?

V Svetem pismu se to imenuje »dobra novica o kraljestvu«, »dobra novica o Jezusu«, »dobra novica o Bogu«, »dobra novica o vaši odrešitvi« ali preprosto »dobra novica«.¹⁷ Začnimo s preverjanjem, kaj oznanjajo Jehovove priče.

Kaj je dobra novica po JW.org?

Dobra novica, ki jo Jehovove priče oznanjajo od hiše do hiše, je »večno življenje v zemeljskem raju.«¹⁸ Za to sporočilo je značilna aktualna brošura Uživaj življenje za vedno! ki je na voljo na spletni strani JW.org. Publikacije Stražnega stolpa izražajo upanje v večno mladost, večno zdravje in večno srečo na rajski zemlji. Poleg tega ponujajo možnost ponovne združitve z umrlimi bližnjimi zaradi upanja na vstajenje, ter skupnega življenja v miru in harmoniji. Kdo si tega ne bi želel?

Slika 1. *Uživaj življenje vso večnost! *

Slike, kakor je ta na sliki 2, so namenjene zagotavljanju pričam, da bodo preživele Harmagedon, če bodo ostale zveste Organizaciji in njenemu Vodstvenemu organu, ki ga sestavljajo Kristusovi maziljeni bratje.

Toda vprašati se moramo, ali je res Jehovov Božji namen obnoviti zemljo v raj, poln pravičnih ljudi, ki bodo živeli večno? Verjamem, da Sveto pismo uči o tej možnosti. Toda, pravo vprašanje je, ali je dobra novica, ki jo je oznanjal Jezus, upanje na večno življenje v zemeljskem raju? Ne, ni!

Kaj je dobra novica, ki jo je oznanjal Jezus?

V tej knjigi želim dokazati, da organizacija Jehovovih prič od svoje ustanovitve leta 1931 ne oznanja iste dobre novice, kakor so jo oznanjali Jezus in apostoli. Da bi to dosegel, mi ne bo treba izhajati iz publikacij Stražnega stolpa.

Slika 2. Kako preživeti Harmagedon.

Bilo bi krivično, če bi od svojega pisanja pričakoval manj, kakor zahtevam od publikacij Družbe. Zato za primerjavo najprej preučimo, kaj Sveto pismo razkriva o dobri novici o Božjem kraljestvu.

Da bi razumeli dobro novico, se moramo vrniti na začetek in ugotoviti, zakaj je potrebna.

Ko sta Adam in Eva grešila, je Jehova Bog storil to, kar bi storil vsak ljubeč starš, ko bi se soočil z uporniškimi otroki. Ni jih prisilil, da bi delali po njegovem, ampak jim je pustil svobodo, da se izrečejo. Vedel je, da se bo vse skupaj končalo slabo, vendar ju je o tem lahko prepričala le trda izkušnja.

Na žalost je šlo tako slabo, da je moral Jehova začeti znova. Šele v polnosti časa bomo lahko razumeli njegovo modrost v zvezi s potopom Noetovega časa, ki je bil vrhunec približno 1 600 let dolge človeške zgodovine. Iz redkih zapisov, ki jih imamo v 1. Mojzesovi knjigi,¹⁹ je razvidno, da je Jehova po uporu v Edenu ljudem dopustil, da se razvijajo po svojih željah.

Kakršnokoli sporočilo dobre novice o odrešitvi, ki so ga morda prejeli predpotopni verniki, je za nas izgubljeno. Edino zapisano sporočilo o dobri novici, ki so ga prejeli, najdemo v 1. Mz 3:15, ki se glasi: »Povzročil bom sovraštvo med teboj in ženo ter med tvojim semenom in njenim semenom. To ti bo zdrobilo glavo, ti pa ga boš ranila v peto«

Po potopu je bilo dobri novici dodanih več elementov, na primer Abrahamova zaveza:

Gotovo te bom blagoslovil in gotovo bom pomnožil tvoje seme kot zvezde na nebu in kot zrna peska na morski obali; in tvoje seme bo zavzelo vrata svojih sovražnikov. In po tvojem semenu se bodo zagotovo blagoslovili vsi narodi zemlje zaradi dejstva, da si poslušal moj glas. (1. Mz 22:17, 18)

Sporočilo o odrešitvi človeštva je bilo še bolj izpopolnjeno, ko je Jehova prek svojega služabnika Mojzesa sklenil zavezo z Izraelom:

In če boš zdaj strogo ubogal moj glas in se boš držal moje zaveze, boš zagotovo postal moja posebna last med vsemi ljudstvi, saj mi pripada vsa zemlja. Vi sami mi boste postali kraljestvo duhovnikov in svet narod.’ (2. Mz 19:5, 6)

Opazili boste, da ti zapisi o upanju ne omenjajo življenja v zemeljskem raju. Omenjajo pa seme, ki bo postalo kraljestvo duhovnikov in svet narod. Izraelsko ljudstvo te zaveze ni izpolnilo. Na obljubo o dobri novici se niso odzvali, ker jim je primanjkovalo vere. To lahko jasno vidimo izraženo v pismu Hebrejcem:

Tudi nam je bila namreč oznanjena dobra novica, kakor je bila oznanjena njim [Izraelcem], vendar jim beseda, ki so jo slišali, ni koristila, ker niso bili povezani z vero s tistimi, ki so jih poslušali. (Hebrejcem 4:2)

Tako je bila dobra novica o tem, da bomo postali svet narod in kraljestvo duhovnikov, zaradi pomanjkanja vere odvzeta izraelskemu narodu in dana narodu, ki je obrodil sadove, krščanski skupnosti, ki je vključevala pogane in Jude.

Jezus jim je rekel: »Kamen, ki so ga graditelji zavrgli, je postal glavni vogelni kamen. Od Jehove je to postalo in v naših očeh je čudovito’? Zato VAM pravim: Božje kraljestvo bo VAM odvzeto in bo dano narodu, ki bo dajal njegove sadove.« (Matej 21:42, 43)

To kaže, da se sporočilo dobre novice ni spremenilo. Le postopoma se je razkrivalo. Obljuba, da bomo postali kraljestvo duhovnikov, po katerem bodo blagoslovljeni vsi narodi, je bila sprva omejena na Jude, zdaj pa se zaradi njihove pomanjkljive vere ta ista obljuba razširi na ne-Jude.

Vsi ste dejansko Božji sinovi po svoji veri v Jezusa Kristusa. Vsi, ki ste bili krščeni v Kristusa, ste namreč oblekli Kristusa. Ni več ne Juda ne Grka, ni več sužnja ne svobodnjaka, ni več moškega ne ženske, kajti VSI ste ena [oseba] v zedinjenju s Kristusom Jezusom. Poleg tega, če pripadate Kristusu, ste v resnici Abrahamovo seme, dediči glede na obljubo. (Galačanom 3:26-29)

Ali vidite, kako se nit dobre novice vleče od Prve Mojzesove knjige prek obljube, dane Abrahamu, nato izraelskemu narodu in zdaj končno v krščansko skupnost? Ko so bila napisana zadnja poglavja Svetega pisma, smo iz Janezovega videnja izvedeli, da dobra novica vključuje udeležbo pri prvem vstajenju - vstajenju za življenje - in da je vloga tistih, ki se bodo prvi imenovali »Božji otroci«, vladati kot kralji in delovati kot duhovniki z Jezusom Kristusom.

In videl sem prestole in tisti, ki so sedeli na njih, so imeli oblast soditi. Da, videl sem duše tistih, ki so jih usmrtili zaradi pričevanja o Jezusu in govorjenja o Bogu, in tistih, ki niso častili divje zveri ali njene podobe in niso prejeli znamenja na čelo in na roko. In ti so oživeli in vladali kot kralji s Kristusom tisoč let. … Srečen in svet je vsakdo, ki ima delež pri prvem vstajenju; nad temi druga smrt nima oblasti, ampak bodo Božji in Kristusovi duhovniki in bodo vladali kot kralji z njim tisoč let. (Razodetje 20:4, 6 NWT 2013)

Čeprav številne krščanske veroizpovedi, vključno z Jehovovimi pričami, verjamejo, da je upanje na odrešitev Božjih otrok v tem, da odidejo v nebesa in se nikoli več ne vrnejo nazaj, Sveto pismo za nje navaja nekaj več. V Pregovorih beremo, da je »veliko prebivalstvo kraljeva slava, brez podložnikov pa knez propade.«²⁰ Kako lahko kralj vlada svojemu ljudstvu, če nima ljudstva, ki bi mu vladal?

Nad kom bodo ti kralji vladali tisoč let in od kod bodo vladali? Ali lahko vladajo, če so daleč stran od vsakdanjega življenja svojih podložnikov?

Ko je Jezus odšel v nebesa, je svojim sledilcem, ki jih je v prilikah imenoval svoje sužnje, prepustil skrb za potrebe svoje črede.²¹ To kaže, da mora biti kralj navzoč, če želi vladati tako, da bo to koristilo njegovemu ljudstvu.

Toda zaveza, ki so jo Izraelci kot narod izgubili in ki je bila nato dana krščanski skupnosti, prav tako govori o duhovnikih. V Izraelu je bil duhovnik tisti, ki je sprejemal daritve za spravo za grehe. Duhovnik je opravljal službo med grešnikom in Bogom. V bistvu je imel duhovnik vlogo pri obredu sprave med Jehovom in grešnikom. Ponovno poudarjamo, da mora biti duhovnik navzoč, da lahko opravlja svojo duhovniško funkcijo sprave. Kako bi jo lahko opravljal, če bi bil odsoten? Janez nam razkriva, da je kraj, kjer bodo Božji otroci s Kristusom delovali kot vladarji in duhovniki, na zemlji.

…da vzameš knjigo in odtrgaš njene pečate, ker si bilo zaklano in si s svojo krvjo odkupilo Bogu ljudi iz vsakega rodu, jezika, ljudstva in naroda ter si jih napravilo našemu Bogu za kraljestvo in duhovnike in kraljevali bodo na zemlji.« (Razodetje 5:9, 10 SSP)

Beseda »na« v besedni zvezi »vladati na zemlji« je v grščini epi in pomeni »na« ali »pri«, kar kaže na lokacijo. Tu torej vidimo nekaj dokazov, da Božji otroci ne bodo vladali od daleč, ampak bosta njihova vladarska in duhovniška funkcija potekali v direktnem kontaktu.

Kakšno upanje so oznanjali kristjani prvega stoletja?

Upanje dobre novice, ki so jo oznanjali apostoli, je bilo v skladu z vsem, kar smo pravkar prebrali. Morda najboljši dokaz, da se je njihovo sporočilo dobre novice nanašalo na upanje v vladanje z Jezusom v Božjem kraljestvu, najdemo v opominu, ki ga je Pavel izrekel skupnosti v Korintu.

Vi, moški, ste se že najedli, kajne? VSI ste že bogati, kajne? VSI ste že začeli vladati kot kralji brez nas, mar ne? In resnično si želim, da bi VSI začeli vladati kot kralji, da bi tudi mi lahko vladali z VAMI kot kralji. (1. Korinčanom 4:8)

Očitno Pavel ni hodil od vrat do vrat in pridigal o upanju, da bomo postali podložniki Božjega kraljestva na rajski zemlji, kakor to počnejo priče. Upal je, da bo postal kralj, soupravljalec Jezusa. Njegovo sporočilo dobre novice je bilo vstopiti v novo zavezo kot eden od Božjih posvojenih otrok z Jezusom kot posrednikom in sčasoma vladati z njim.

Toda za vladanje nad čim? Rajem?

Kaj pravi Sveto pismo o raju?

Beseda »raj« se v krščanskem Svetem pismu pojavi le trikrat. Če bi bilo upanje, ki ga kristjanom daje dobra novica, ki so jo oznanjali Jezus in njegovi apostoli, kakor koli povezano z življenjem v raju, bi pričakovali malo več poudarka na tej besedi, kajne? Navsezadnje se raj v publikacijah Društva Stražni stolp pojavi več ko 10.000-krat!

V prevodu Novi svet 2013 jo najdemo najprej v Lukovem evangeliju 23:43, kjer Jezus hudodelcu reče: »Z menoj boš v raju.« Ni pojasnjeno, kaj s tem misli.

Nato jo najdemo v 2. Kor 12:4, kjer Pavel pripoveduje o videnju, v katerem je bil »ujet v tretje nebo… v raj«, kar na neki način povezuje raj z nebesi.

Nazadnje smo slišali Jezusove besede, namenjene skupnosti v Efezu, kjer beremo:

Zato se spomnite, od kod ste padli, se pokesajte in storite dejanja, ki ste jih storili na začetku. Če tega ne boš storil, bom prišel k tebi in odstranil tvoj svetilnik z njegovega mesta, če se ne boš pokesal. Še vedno pa ti je v prid to, da sovražiš dejanja Miklavževe sekte, ki jih tudi jaz sovražim. Kdor ima uho, naj sliši, kaj Duh govori občinam: Tistemu, ki bo zmagal, bom dal jesti od drevesa življenja, ki je v Božjem raju. (Razodetje 2:5-7)

Efeška skupnost v prvem stoletju je bila sestavljena iz maziljenih kristjanov. Ali bodo maziljenci vstali in jim bo dano jesti z dobesednega drevesa življenja, ali pa Jezus govori simbolično? Mislim, da se lahko strinjamo, da govori simbolično. V krščanskih svetih spisih ni nobene omembe vrste raja, ki ga prikazujejo številne barvite in privlačne ilustracije, ki jih najdemo na straneh publikacij Watch Tower.²²

Vloga Jezusa Kristusa v dobri novici

Do zdaj sem se osredotočal na Božje otroke in našo vlogo prejemnikov dobrot dobre novice o našem odrešenju.²³ Vendar nič od tega ni mogoče brez Jezusa, saj brez Kristusa ne more biti dobre novice, kar dokazujejo naslednji izrazi, povezani z oznanjevalnim delom apostolov:

Apostolska dela 5:42 - »dobra novica o Kristusu Jezusu«

Apostolska dela 8:4 - »dobra novica besede«

Apostolska dela 8:12 - »dobra novica o Božjem kraljestvu«

Apostolska dela 8:35 - »dobra novica o Jezusu«

Apostolska dela 11:20 - »dobra novica o Gospodu Jezusu«

Apostolska dela 17:18 - »dobra novica o Jezusu in vstajenju«

Skrivnost ali »sveto skrivnost« dobre novice je končno razkril naš Gospod Jezus, kakor pripoveduje Pavel:

Tej občini sem postal služabnik v skladu z oskrbništvom, ki mi ga je Bog zaupal v vaše dobro, da temeljito oznanim Božjo besedo, sveto skrivnost, ki je bila prejšnjim stvarnostim in rodovom prikrita. Zdaj pa je bila razodeta njegovim svetim, ki jim je Bog z veseljem razodel, kaj je veličastno bogatstvo te svete skrivnosti med narodi. Ta skrivnost je Kristus v zedinjenosti z vami, upanje, da boste oslavljeni z njim. (Kološanom 1:25-27)

Tisoče let so verni moški in ženske želeli razumeti veliko skrivnost našega odrešenja, ki nam jo zdaj razkriva Jezus v Matejevem evangeliju:

Srečne pa so vaše oči, ker vidijo, in vaša ušesa, ker slišijo. Kajti resnično vam povem: mnogo prerokov in pravičnih si je želelo videti, kar vi gledate, pa niso videli, in slišati, kar vi slišite, pa niso slišali. (Matej 13:16, 17)

Kako žalostno je, da je velika večina kristjanov ob vsem tem znanju, ki nam je bilo odkrito, zablodila od resnične narave dobre novice in verjame pravljicam, ki so jih o tem, kaj to upanje vključuje, povedali ljudje.

Če obstaja en sam odlomek Svetega pisma, ki pojasnjuje naravo dobre novice, ki so jo oznanili Jezus in apostoli, je to ta iz pisma Efežanom:

On je namreč skladno s tem, kar mu je po volji, že vnaprej odredil, da nas bo po Jezusu Kristusu posinovil v hvalo svoje veličastne nezaslužene dobrotljivosti, ki nam jo je prijazno izkazal po svojem ljubljencu. Po njem, z odkupnino po njegovi krvi, smo osvobojeni, da, po bogastvu Božje nezaslužene dobrotljivosti so nam odpuščeni prestopki. To dobrotljivost nam je naklonil v obilju z vso modrostjo in zdravim razumom vred, ko nam je razodel sveto skrivnost svoje volje. Ta skrivnost je v soglasju s tem, kar mu ugaja in kar se je namenil v sebi, namreč da ob koncu določenih časov poskrbi za upravljanje zadev [upravljanje, vodenje gospodinjstva], in sicer, da se spet vse zbere v Kristusu, to, kar je v nebesih, in to, kar je na zemlji. Da, v njem, (Efežanom 1:5-10)

V vrsticah od 5 do 8 izvemo, da je bila naša posvojitev kot Božjih otrok vnaprej določena. Ta vnaprejšnja določitev se je zgodila takoj po uporu v Edenu, ko je Jehova prerokoval, da bo seme ženske sčasoma zdrobilo seme kače. To je bila dobra novica! Kljub temu je bil način, kako se bo to zgodilo, tisočletja ohranjen kot božanska skrivnost ali sveta skrivnost.

Vendar ne več! Zaradi ljubeče dobrote (milosti ali, kot pravijo pričevalci, »nezaslužene dobrote«) našega Boga nam zdaj »sporoča sveto skrivnost svoje volje«.

V 9. in 10. vrstici spoznamo nekaj novega: »upravo«. Beseda v grščini je oikonomia, ki je opredeljena kot »upravljanje, uprava«. HELPS Besedne študije nam dajejo tole:

3622 oikonomía (iz 3621 / oikonoméō, »upravitelj, ki vodi gospodinjstvo«) - pravilno, skrbništvo, upravljanje (administracija), tj. ko nekdo skrbi za tuje zadeve (sredstva).

[»Dispenzacija« se lahko nanaša tudi na posebno časovno obdobje (upravljanje). Vendar je to sekundarni (ne primarni) pomen besede 3622 (oikonomía).]

Ta raba besede kaže, da nagrada za dobro novico vključuje več ko le to, da smo posvojeni kot Božji otroci. Treba je opraviti še nekaj dela. Poklicani smo, da delujemo kot upravitelji, da upravljamo ali vodimo zadeve drugega - Boga Jehove. To upravljanje bo potekalo v posebnem časovnem obdobju, natančneje v tisoč letih. Razlog, zakaj so Božji otroci zdaj sprejeti, je, da bi sčasoma »vse stvari zbrali v Kristusu«, kar vključuje »stvari v nebesih in stvari na zemlji«. To se bo zgodilo »ob polnem izteku določenih časov«.

Ko je prvi par grešil, se je začel čas, določen za rešitev problema človeškega greha, in ta čas bo v celoti dosežen, ko bosta greh in smrt dokončno odpravljena. To je razkril Pavel v pismu Korinčanom:

Vendar Kristus je bil obujen od mrtvih, prvina tistih, ki so zaspali v smrt. Ker je namreč smrt prišla po človeku, je po človeku tudi vstajenje mrtvih. Kakor namreč v Adamu vsi umirajo, tako bodo tudi v Kristusu vsi oživeli. Toda vsak po svojem redu: prvina Kristus, potem, med njegovo navzočnostjo, pa še tisti, ki mu pripadajo. Nato pa bo, na koncu, potem ko bo uničil vse vladavine in vso oblast in moč, kraljestvo izročil svojemu Bogu in Očetu. On namreč mora kraljevati, dokler Bog ne bo vseh sovražnikov položil pod njegove noge. Zadnji sovražnik, ki bo uničen, pa bo smrt. Bog je namreč »vse podredil pod njegove noge«. Toda ko pravi, da je »vse podredil«, je očitno, da je pri tem izvzet tisti, ki mu je vse podredil. Ko pa mu bo vse podrejeno, takrat se bo tudi Sin sam podredil tistemu, ki mu je vse podredil, da bi bil Bog vsakemu vse. (1. Korinčanom 15:20-28)

Jezus in njegovi maziljeni bratje,²⁴ Božji otroci, si bodo prizadevali, da se vse stvari podredijo Bogu. Jezus bo odpravil adamsko smrt in vsi, ki vanj verujejo, bodo rešeni. Ko bo delo uprave ali upravljanja, o katerem beremo v pismu Efežanom, končano, ko bodo Jehovove zadeve urejene v njegovo zadovoljstvo, se bodo Jezus in njegovi sovladarji podredili Očetu, tako da bo Bog vse za vse. To bo človeško družino vrnilo v prvotno, predvideno stanje, v katerem bosta vsak moški in vsaka ženska Božji otrok.

Trenutno Bog ni Oče vseh ljudi, ampak samo posvojenih Božjih otrok, ki so zaradi vere v Jezusa ponovno rojeni.

Vsem tistim, ki so ga sprejeli, pa je dal oblast, da postanejo Božji otroci, zato ker so verovali v njegovo ime. In ti se niso rodili iz krvi niti iz volje mesa niti iz volje moža, temveč iz Boga. (Janez 1:12, 13)

Nepravični ljudje so zaradi dednega greha odtujeni od njega. Upravljanje Jezusa in maziljenih bo prineslo vrnitev voljnih ljudi v Božjo družino. Zanje Jezus kot zadnji Adam postane njihov večni oče.²⁵

Bistvo dobre novice, ki jo je oznanil Jezus

Dobra novica, ki nam jo razkriva Jezus, zadeva zbiranje svetih²⁶ Božjih izbrancev.²⁷ Dobra novica je, da imajo ti - Božji otroci - upanje, da bodo vstali v življenje. Razodetje 20:4-6 izrecno govori o tistih, ki so »oživeli in vladali kot kralji s Kristusom tisoč let«, v 5. vrstici pa navaja, da je »to prvo vstajenje«.

Čeprav Sveto pismo govori o dveh vstajenjih, drugo vstajenje ni za življenje, ampak za sodbo, in je namenjeno vsem nepravičnim potomcem Adama in Eve. Jezus ni hodil po svetu in grešnikom oznanjal: »Ne skrbite. Še naprej delajte, kar počnete. V vsakem primeru boste vstali kot krivični. Zato brez skrbi, fantje in dekleta.« To ni bila dobra novica, ki jo je oznanjal. Jezus je oznanjal, naj se grešniki pokesajo, da bi imeli upanje, da bodo del prvega vstajenja v življenje!

O dveh vstajenjih nam najprej pove Jezus sam:

Ne čudite se temu, kajti prihaja ura, ko bodo vsi, ki so v spominskih grobovih, zaslišali njegov glas in prišli ven, tisti, ki so delali dobre stvari, v vstajenje življenja, in tisti, ki so delali grde stvari, v vstajenje sodbe. (Janez 5:28, 29)

Pavel ponavlja, kar je prerokoval Jezus:

…bo vstajenje pravičnih in nepravičnih. (Ap. dela 24:15)

Seveda se dobra novica ne konča z vstajenjem v življenje. Vključuje tudi delo, h kateremu so Božji otroci poklicani, in sicer služenje v upravi ali upravljanju mesijanskega kraljestva za spravo vseh ljudi nazaj v Božjo družino.

Zato lahko zdaj vidimo, da je dobra novica, ki jo je oznanjal Jezus, klic ali povabilo, da postanemo posvojeni Božji otroci in služimo v njegovem kraljestvu, ki postane okvir za končno odrešenje vsega človeštva.

To nam pomaga razumeti Pavlove besede Rimljanom:

Stvarstvo namreč z željnim pričakovanjem čaka na razodetje Božjih sinov, saj je bilo podrejeno ničevosti, pa ne po svoji volji, temveč po volji njega, ki ga je podredil, vendar z upanjem, da bo tudi sámo stvarstvo rešeno sužnjevanja trohljivosti in bo dobilo veličastno svobodo Božjih otrok. Vemo namreč, da vse stvarstvo prav do zdaj skupaj ječi in trpi bolečine. Pa ne le to, temveč tudi mi sami, ki imamo prvine, namreč duha, da, tudi mi v sebi ječimo, medtem ko vneto čakamo posinovljenja, osvoboditve iz našega telesa na podlagi odkupnine. V tem upanju smo namreč bili rešeni. Toda upanje, ki se vidi, ni upanje, saj če kdo kaj vidi, ali potem še upa v to? (Rimljanom 8:19-24).

Tu Pavel jasno razlikuje med »Božjimi sinovi«, ki imajo »prve sadove, namreč duha«, in »stvarstvom«. S stvarstvom ne misli na rastlinsko in živalsko življenje, temveč na nepravično človeštvo; z drugimi besedami, na vse tiste, ki niso Božji otroci. Da bi to razumeli, si oglejmo ta odlomek iz Pridigarja:

V svojem srcu sem glede človeških sinov rekel, da jih bo pravi Bog presejal, tako da bodo videli, da so kakor živali. Kakršen je namreč konec človeških sinov, takšen je tudi konec živali – vse čaka enak konec. Kakor umrejo živali, tako umrejo tudi ljudje. In vsi imajo istega duha, tako da človek nima prednosti pred živalmi, kajti vse je ničevost. Vsi odhajajo na isti kraj. Vsi so nastali iz prahu in vsi se vračajo v prah. (Pridigar 3:18-20)

Pridiga ne velja za Božje otroke, ker ne umrejo kot živali in krivični. To je zato, ker so, čeprav so še vedno grešniki, prešli iz smrti v življenje. Janez 5:24 pravi:

Resnično, resnično vam povem: kdor sliši mojo besedo in veruje njemu, ki me je poslal, ima večno življenje in ne bo obsojen (ne pride na sodbo; AC), ampak je že prišel iz smrti v življenje. (Janez 5:24)

Ker so bili ponovno rojeni s svetim duhom,²⁸ ti niso podobni zverem. Čeprav bodo umrli, so z Božjega vidika živi. Niso mrtvi, ampak le spijo. Njihovo večno življenje je zagotovljeno. Nimajo več enakih omejtev kakor živali.

Preostali del človeštva pa še naprej živi zunaj Božje družine. Dokler se ne vrnejo v to družino, nimajo dediščine večnega življenja in bodo umrli kot živali. Zato Pavlova omemba stvarstva v Rim 8:19, 22 velja za nepravične, ki ječijo in trpijo bolečine ter »z nestrpnim pričakovanjem čakajo razodetje Božjih sinov«.

Zdaj, ko smo bolj natanko razumeli, kaj je Kristusova dobra novica, je čas, da preučimo različico dobre novice, ki jo je pripravilo Društvo Stražni stolp.

Je dobra novica JP vaba v smrtonosno past?

Dobra novica, ki jo oznanjajo priče, ni povezana le z njihovim upanjem, da bodo večno živeli na zemlji. V njej je veliko več kot to. Priče trdijo, da je njihov nauk, da se je Jezusova nevidna navzočnost začela leta 1914, del dobre novice. V Stražnem stolpu je zapisano:

Odkritosrčni ljudje bi morali oznanjevanje evangelija o Kraljestvu, religioznih skupnosti krščanstva v vseh stoletjih primerjati s tem, kar so oznanjevale Jehovine priče od konca prve svetovne vojne 1918. To ni isto. Jehovine priče so dejansko oznanjevale »Evangelij« ali »dobro vest« o Božjem nebeškem kraljestvu, ki je bilo vzpostavljeno z ustoličenjem Jezusa Kristusa, Božjega Sina, na koncu časa narodov leta 1914.²⁹

Članek v Stražnem stolpu vas želi prepričati, da je začetek zadnjih dni leta 1914 sestavni del dobre novice, ki jo oznanjajo od hiše do hiše. Kaj pa, če je nauk iz leta 1914 napačen? Ali to ne bi pomenilo, da JP že več ko stoletje oznanjajo drugačno dobro novico od tiste, ki so jo oznanjali apostoli, in ali ni Pavel Galačanom rekel, da bi jim to prineslo Božje prekletstvo? Pravzaprav je to prekletstvo poudaril tako, da ga je navedel dvakrat.

Vendar to sploh ni dobra novica. Pač pa vas nekateri le vznemirjajo in hočejo dobro novico o Kristusu popačiti. 8 Toda četudi bi vam mi ali angel iz nebes kot dobro novico oznanil kaj drugega od tega, kar smo vam mi oznanili kot dobro novico, naj bo preklet. 9 Kakor smo že rekli, pravim zdaj še enkrat: kdor vam kot dobro novico oznanja kaj drugega od tega, kar ste sprejeli, naj bo preklet. (Galačanom 1:7-9)

Pomislite na posledice! Če je leto 1914 napačen nauk, potem ga ne moremo uporabiti za označevanje začetka zadnjih dni ali za začetek odštevanja generacij. Brez Kristusove navzočnosti leta 1914 ne more biti podlage za vstajenje maziljenih leta 1918.³⁰ Velja omeniti, da sta bila Pavlova nekdanja sodelavca, Himenej in Filet, obsojena zaradi razglašanja, da se je vstajenje že zgodilo.³¹

Vendar je tega še več. Če Jezus leta 1914 ni bil postavljen za kralja, potem ni podlage za trditev, da je Jezus leta 1918 prišel v svoj tempelj in očistil Preučevalce Biblije.³² In končno, kar je morda še najbolj pomembno: Če je nauk iz leta 1914 lažen, potem ni nobene podlage za sprejetje nauka Stražnega stolpa, da je Jezus leta 1919 imenoval svojega zvestega in preudarnega sužnja. Brez tega nauka sedanji Vodstveni organ Jehovovih prič nima pravice do naziva zvestega in preudarnega sužnja - naziva, ki so ga pridobili s samoimenovanjem leta 2012.

Skratka, če je nauk iz leta 1914 napačen, pride do verižne reakcije doktrinarnih napak, ki uniči same temelje vere Jehovovih prič in Vodstvenemu organu odvzame vsakršno legitimno pravico do oblasti, ki jo ima nad čredo.³³

Čeprav je vse to zelo pomembno, pa to ni edino vprašanje, ki postavlja pod vprašaj pristnost dobre novice, ki jo oznanjajo priče. Podlaga za upanje na večno življenje na rajski zemlji temelji na zelo specifični razlagi, kdo so »druge ovce« iz Jn 10:16. Priče verujejo, da je le 144.000 izbranih za Božje otroke, medtem ko si vsi drugi - milijoni Jehovovih prič - lahko prizadevajo biti le Božji prijatelji.³⁴ Po teologiji, ki jo objavlja Družba Watch Tower, torej za pravične kristjane obstajata dve različni upanji za odrešitev: eno za maziljenih 144.000, in drugo za milijone drugih ovac.

Če se to izkaže za neresnično, potem je vodstvo Organizacije prevaralo na milijone ljudi, ki so jim zaupali, da bodo odrešeni. Z dobrim razlogom lahko razumemo, zakaj je Pavel tako ostro obsojal vse, ki so oznanjali drugačno dobro novico od tiste, ki so jo on in drugi apostoli oznanjali Galačanom.

Glede na hude posledice oznanjevanja lažne dobre novice bi bilo zelo nespametno, če bi zamudili priložnost, ki jo imamo pred seboj, da bi preverili svoja prepričanja v Svetem pismu. Mnoge priče se ne bodo želele poglobiti v preučevanje Svetega pisma, saj se morda bojijo, kam bi jih to lahko pripeljalo. Ali jih bo to opravičilo? Če oznanjam dobro novico, ki se razlikuje od tega, kar so oznanjali Pavel in apostoli, ali se lahko izognem sodbi, ker to počnem nevede? Ne v skladu s priliko o zvestem in preudarnem sužnju.

Morda se tega ne zavedate, toda prilika o zvestem in preudarnem sužnju iz Matejevega evangelija 24:45-51 je nepopoln opis tega, kar je rekel Jezus. Lukova pripoved vključuje dva dodatna sužnja:

Tedaj bo ta suženj, ki je poznal voljo svojega gospodarja, pa se ni pripravil niti ni delal po njegovi volji, dobil mnogo udarcev. Tisti, ki je ni poznal in je zato storil nekaj takega, za kar bi si zaslužil udarce, pa jih bo dobil malo. (Luka 12:47, 48a)

Tudi če torej ne izpolnjujemo Gospodove volje, ker smo zavedeni in ne vemo, kaj je njegova prava volja, smo še vedno kaznovani. Ali ne bi bilo bolje, če bi nas naš Gospod blagoslovil?

Upam, da bom s to knjigo ter spletno stranjo Beroean Pickets in kanalom YouTube³⁵ pomagal drugim spoznati čudovito upanje, ki je bilo iskrenim kristjanom na voljo že od Kristusovih časov.

Preden začnemo, moram razmisliti še o eni misli:

Zakaj bi naj vsi Jehovove priče, ki ljubijo resnico, prebrali to knjigo

Če ste ena od Jehovovih prič, se boste morda počutili krive, če boste v rokah držali to knjigo. Zunanjemu opazovalcu se bo ta izjava morda zdela nenavadna. Zakaj bi se kdo počutil krivega zaradi knjige, ki preučuje Sveto pismo? Razlog je indoktrinacija. Pričam je bilo privzgojeno prepričanje, da je vse, kar se ne strinja z učenjem vodstvenega telesa, odpadništvo. Kako nenavadno je, da večina JP ne prepozna hinavščine tega stališča. Naj pojasnim.

Pred leti, ko sem bil pionir,³⁶ sem z vsemi svojimi svetopisemskimi učenci preučeval knjigo Resnica, ki vodi v večno življenje. Takrat so bili to večinoma katoličani. Želel sem, da bi premagali strah in predsodke, da bi lahko svoja prepričanja preverili v luči Svetega pisma. Štirinajsto poglavje knjige je bilo odlično za pomoč pri kritičnem razmišljanju o njihovi veri. Tukaj so ključni odstavki:

LOGIČNO mora obstajati samo ena prava religija. To je v skladu z dejstvom, da je resnični Bog »ni Bog nereda, ampak miru«. (1. Kor 14:33) Poleg tega je Jezus Kristus o tistih, ki prakticirajo takšno vero, govoril, da častijo Boga »v duhu in resnici«, resnica pa ni nikoli v nesoglasju sama s seboj. (Janez 4:23, 24) Kdo pa so ti resnični častilci danes? Kako jih lahko prepoznamo in vemo, da je njihovo bogoslužje res tisto, ki ga odobrava Bog?

O tem ne moremo odločati zgolj na podlagi tega, kaj ljudje in organizacije trdijo, da so. V svoji pridigi na gori je Jezus opozoril, da ga bodo mnogi klicali »Gospod, Gospod« in trdili, da so v njegovem imenu storili imenitne stvari. Vendar jim je rekel: »Nikoli vas nisem poznal! Pojdite stran od mene, storilci brezboštva.« Ne le besede, tudi videz je lahko zavajajoč. Jezus je dejal, da bodo lažni preroki prihajali v ovčji preobleki, znotraj pa bodo kot požrešni volkovi. Vendar nam je dal pravilo, po katerem lahko razlikujemo med resničnimi Božjimi služabniki in lažnimi, rekoč: »Po njihovih sadovih jih boste spoznali.« Pokazal je, da o tem, ali smo resnični Božji častilci, ne odločajo zgolj naše trditve ali celo na videz hvalevredna dela, temveč to, ali dejansko izpolnjujemo voljo nebeškega Očeta. - Matej 7:15-23.

Tudi apostol Pavel, zvesti Jezusov privrženec, je pokazal, da je treba biti previden. Opozoril je, da se bodo nekateri zdeli služabniki pravičnosti, a vendar bodo lažni kristjani. Navzven se morda ne zdijo slabi. Toda ko jih merimo v luči Božje besede, Svetega pisma, se pokaže, da so služabniki Božjega sovražnika, satana, saj so njihova dela dejansko v nasprotju z Božjo voljo. (2. Kor 11:13-15) Če bi sledili takšnim lažnim kristjanom, bi lahko le lahko vodilo k temu, da bi izgubili večno življenje.³⁷

Tako je Organizacija že leta 1968 upravičeno trdila, da obstaja pravi način prepoznavanja tistih, ki častijo Boga »v duhu in resnici«. Navedla je, da »o tem ne moremo odločati zgolj na podlagi tega, kaj ljudje in organizacije trdijo, da so.« Zato po njenih lastnih merilih trditev Organizacije, da je edina prava religija, kakor tudi kanal, ki ga uporablja Jehova, ni mogoče uporabiti za ugotavljanje, da so prava religija. To bi bilo krožno sklepanje. Poleg tega knjiga Resnica uči, da je Jezus »pokazal, da o tem, ali smo pravi častilci Boga, ne odločajo zgolj naše trditve ali celo naša na videz hvalevredna dela, temveč to, da dejansko izpolnjujemo voljo nebeškega Očeta.«

Oznanjanje lažnih dejstev - še posebej lažnih dobrih novic - očitno ne bi bilo ‘izpolnjevanje volje nebeškega Očeta’. Kako torej lahko veste, ali organizacija Jehovovih prič »dejansko izpolnjuje voljo nebeškega Očeta«?

Na to vprašanje ponovno odgovarja knjiga Resnica: Službenike katere koli religije - vključno z religijo Jehovovih prič - je treba »presojati v luči Božje besede, Svetega pisma«.

S tem se popolnoma strinjam. Sveto pismo je edino zanesljivo merilo za ugotavljanje, ali so dela katere koli religije pravična ali ne.

Ne ozirajte se na človeka za zaveso

Če vam kdo reče, da sploh ne smete poslušati, kaj imajo drugi povedati, bi se vam morali oglasiti alarmni zvonci. Oseba, ki je oborožena z resnico, se nima razloga bati drugih, katerih edino orožje so laži.

Ko sem pridigal od hiše do hiše, nikoli nisem vedel, kdo me bo pozdravil, ko se bodo vrata odprla. Lahko bi bil mormon, evangeličan ali ateist. Ali me bo kdo izzval glede mojega prepričanja o stvarjenju, o tem, da ni peklenskega ognja ali da Jezus ni vsemogočni Bog? Ni me bilo strah govoriti o teh stvareh, saj sem imel resnico in sem lahko svoja prepričanja branil na podlagi Svetega pisma. Če ste oboroženi z resnico, se vam ni treba bati laži in neresnic.

Česa se torej Vodstveni organ boji? Zakaj vsakogar, ki jim oporeka, označujejo za odpadnika? Zakaj ne želijo, da bi pogledali za zaveso? In zakaj, ko obsodijo te tako imenovane »odpadnike«, nikoli ne navedejo, kaj ti »odpadniki« pravijo? Gotovo bi bilo, če so to res »lažnivi odpadniki«, najboljši način za njihovo razkritje razkriti laži, za katere trdijo, da jih širijo. Tega pa nikoli ne storijo. Vse, kar dobimo od Vodstvenega organa, so obrekovanja in napadi na osebnost, nikoli pa ne navedejo podrobnosti o tem, kaj so ti tako imenovani »odpadniki« dejansko rekli. Običajno, ko se kdo zateče k napadom ad hominem³⁸, to pomeni, da je v zmoti in da nima drugega pravnega sredstva, kakor obrekovanje značaja druge osebe.

Jezusa so nenehno napadali verski voditelji tistega časa, izraelski vodstveni organ (sanhedrin). Ti ljudje so bili pravi odpadniki, saj so umorili Božjega Sina. Kljub temu je poslušal njihove laži in jih z lahkoto premagal z uporabo resnice. Če so ti »nasprotniki« in »odpadniki«, nad katerimi se Vodstveni organ tako zelo pritožuje, resnično lažnivci, zakaj Vodstveni organ ne sledi zgledu našega Gospoda Jezusa in javno ne razkrije njihovih laži?

Nikoli več ne bodite zavedeni!

Ko sem začel s študijem Svetega pisma, me je verjetno skrbelo enako kakor vas: Kako se izogniti temu, da bi me ljudje še kdaj zavedli!

Jezus nam v Evangeliju po Janezu 8:31b,32 zagotavlja: »Če ostanete v moji besedi, ste zares moji učenci, spoznali boste resnico in resnica vas bo osvobodila.«

Ste razumeli Jezusovo opozorilo? Resnica vas bo osvobodila le, če boste ostali v Jezusovi besedi. Ne v moji besedi, ne v besedi Vodstvenega organa, ne v besedi kakšnega internetnega strokovnjaka, ampak samo v Jezusovi besedi. Toda kako se prepričati, da poslušate njegovo besedo? Kako se lahko zaščitite, da vas ne zavede prefinjeno in izmišljeno razmišljanje tistih, ki se oblačijo v pravična oblačila, a so v notranjosti požrešni volkovi?

Takšni so namreč lažni apostoli, sleparski delavci, ki se pretvarjajo, da so Kristusovi apostoli. In nič čudnega, saj se sam Satan pretvarja, da je angel luči. Nič posebnega torej ni, če se tudi njegovi služabniki pretvarjajo, da so služabniki pravičnosti. Toda njihov konec bo v skladu z njihovimi deli. (2. Korinčanom 11:13-15)

Ali to pomeni, da nobenim učiteljem Božje besede ne bi smeli zaupati? Ni nujno. Sveto pismo nam daje tole zagotovilo:

In nekatere je dal kot apostole, nekatere kot preroke, nekatere kot evangelizatorje, nekatere kot pastirje in učitelje, za izboljšanje svetih, za služenje, za krepitev Kristusovega telesa, dokler ne pridemo vsi do enotnosti v veri in točnem spoznanju Božjega Sina, do odraslosti in velikosti, ki pripada Kristusovi polnosti, da ne bi bili več majhni otroci, ki bi jih premetavalo kakor na valovih in bi jih sem ter tja nosil vsak veter nauka, ker bi poslušali ljudi, ki se zatekajo k prevari in druge zvijačno vodijo v zmoto. (Efežanom 4:11-14)

To pomeni, da nam Jezus daje nekatere, ki naj bi bili pastirji in učitelji, da bi vzgajali Božje otroke, da bi se lahko postavili na lastne noge in da jih ne bi zavajala človeška premetenost in zvijačnost. A vendar, kako naj razlikujemo prave pastirje in učitelje od množice lažnih, ki nas obkrožajo?

Odgovor na to vprašanje lahko ponazorimo s primerom. Recimo, da potujete v kraj, v katerem še niste bili, in se ustavite ter vprašate za pot. Kako lahko veste, da vas oseba, ki vas usmerja, ne vodi na napačno pot? Potrebujete verodostojen vir, kajne? Kakor recimo zemljevid. Vendar to deluje le, če znate zemljevid brati. Zato potrebujete koga, ki vas bo naučil brati zemljevid, katerikoli zemljevid. Ko ste oboroženi s tem znanjem in sposobnostjo, se lahko izognete zavajanju.

Sveto pismo je naš zemljevid resnice, vendar se ga moramo naučiti brati, kakor bi brali vsak zemljevid. Kot eden od Jehovovih prič sem mislil, da znam preučevati Sveto pismo. Mislil sem, da znam tako rekoč brati zemljevid. Zavračal sem vse zunanje vire poučevanja, vključno z objavami WT, in svoj študij opiral izključno na Sveto pismo, vendar sem vedno znova naletel na ovire.

Takrat se tega nisem zavedal, vendar sem še vedno uporabljal metodo preučevanja Svetega pisma, s katero sem bil vzgojen. Ta metoda študija se imenuje eisegeza. Šele ko sem se naučil drugačne metode (do takrat sploh nisem vedel, da jih je več), sem začel resnično napredovati. Ko sem se naučil, kako naj sam berem zemljevid - kako naj preučujem Sveto pismo tako, da mu dovolim, da se razkrije samo - sem šele takrat izgubil strah pred tem, da bi me ljudje zavedli.

Ko boste prebirali to knjigo, želim, da ste prepričani, da to, kar berete, ne izvira od ljudi, ampak je resnica, ki jo lahko sami potrdite. Nočem biti le še en človek, ki vas nosi »sem in tja z vsakim vetrom učenja s pomočjo zvijače [in] premetenosti v snovanju zmot.«³⁹

Zato moram z vami podeliti metodo preučevanja Svetega pisma, ki mi je omogočila brati Sveto pismo, kakor bi bral zemljevid, da bi lahko prišel do cilja, od laži do resnice in nazadnje do upanja na odrešitev.

2

Pravilno opravljen študij Svetega pisma

Odvrnila sta mu: »Imela sva sanje in nikogar ni, ki bi jih nama razložil.« Jožef pa jima je rekel: »Ali ni Bog tisti, ki razlaga? (1. Mz 40:8)

V krščanstvu je dobesedno na tisoče denominacij, vsaka s svojim edinstvenim doktrinarnim okvirom. Vendar vse trdijo, da njihovi nauki temeljijo na Svetem pismu. Kako je torej mogoče, da je med uporabo iste knjige toliko različnih prepričanj? Je Sveto pismo res tako skrivnostno? Je tako nejasno in skrivnostno, da je z njegovih strani nemogoče izvleči absulutno resnico? Mnogi menijo, da je tako. Prepričani so, da absolutna resnica ne obstaja. Zdi se, da je tako menil tudi Poncij Pilat, ko je sodil Jezusu:

Zato ga je Pilát vprašal: »Torej, ali si kralj?« Jezus je odgovoril: »Ti praviš, da sem kralj. Jaz sem se rodil in prišel na svet zato, da bi pričal za resnico. Vsak, ki je na strani resnice, posluša moj glas.« In Pilát ga je vprašal: »Kaj je resnica?« (Janez 18:37, 38)

Pilatova cinična pripomba se ujema z občutki mnogih današnjih ljudi, ki verjamejo, da je vsaka resnica relativna in odvisna le od percepcije opazovalca. Jezus ni bil v takšni zablodi. Bil je Božja beseda in Božja beseda je resnica.

Posveti jih z resnico; tvoja beseda je resnica. Kakor si ti mene poslal v svet, tako sem tudi jaz njih poslal v svet. In jaz sebe posvečujem zanje, da bi bili tudi oni posvečeni z resnico. (Janez 17:17-19)

Ko sem prvič začel dvomiti o zanesljivosti naukov Organizacije, sem se odločil, da bom sam preučeval Sveto pismo brez vpliva publikacij Stražnega stolpa. Želel sem samo spoznati resnico. Vendar se je pojavila težava. Ovirala me je uporaba študijske metode, ki sem se je naučil od Družbe Watch Tower.

Od svoje ustanovitve leta 1879, ko je C. T. Russell objavil prvo številko Sion’s Watch Tower and Herald of Christ’s Presence, je Organizacija razlagala Sveto pismo na zelo podoben način in z enako raziskovalno metodo kot krščanske cerkve. Ta raziskovalna metoda se imenuje eisegeza.

Eisegeza: Preučevanje Svetega pisma na napačen način

Eiszegeza je grška beseda, ki je bila prevzeta v moderne jezike in pomeni »voditi v«. To se zgodi, ko začnemo z vnaprejšnjo idejo in nato izberemo svetopisemski verz, da bi jo podprli. Tako »pripeljemo svojo idejo v« Sveto pismo. Zaradi tega smo izpostavljeni potrditveni pristranskosti. To je pogosta nevarnost za vsakega iskrenega preučevalca Svetega pisma, saj smo vsi nagnjeni k temu, da vidimo, kar želimo videti, in prezremo vse, kar bi lahko bilo v nasprotju z našimi preferencami.

Sveto pismo nas dejansko svari pred tem nevarnim nagnjenjem. Peter je zapisal:

Nočejo namreč videti tega, da nebo obstaja že od davnih časov ter da je zemlja po Božji besedi trdno stala iz vode in sredi vode, po čemer je takratni svet doletelo uničenje, ko je bil z vodo potopljen. 7 Po isti besedi pa sta sedanja nebo in zemlja shranjena za ogenj ter prihranjena do dneva sodbe in pokončanja brezbožnih ljudi. (2. Petrovo 3:5-7)

Peter pravi, da so zasmehovalci v njegovem času ignorirali opozorilno sporočilo iz poročila o potopu, ker tega »nočejo« ali, če se izrazimo drugače, ker »so to hoteli«. Sprejemali so le tisto, kar so želeli verjeti, in zanemarjali vse dokaze o nasprotnem.

Edini zanesljivi način, da se zaščitimo pred tem, da bi se ujeli v past potrditvene pristranskosti, je, da se v svojem srcu odločimo, da bomo ljubili resnico. Kamorkoli nas bo pripeljala in ne glede na to, kako neugodno ali neprijetno se bomo ob njej počutili, jo bomo našli. Ne pozabite, da Jezus nasprotnikov ne obsoja zato, ker nimajo resnice, ampak ker je ne ljubijo.

Nezakoniteževo navzočnost pa omogoča Satanovo delovanje z vsemi mogočnimi deli, lažnimi znamenji, čudeži in z vsakršno prevaro, ki jo prinaša nepravičnost. Vse to je namenjeno tistim, ki so na poti v pokončanje, kot povračilo za to, da niso vzljubili resnice, da bi bili rešeni. (2. Tesaloničanom 2:9, 10)

Če želimo biti uspešni pri preučevanju Svetega pisma, moramo izhajati iz te edine predpostavke: ljubiti moramo resnico.

Jezus nas v Evangeliju po Mateju 15:9 opozarja: »Zaman me [verski voditelji] častijo, ker učijo človeške zapovedi kot nauke.« Ob upoštevanju tega opozorila si oglejmo primer nauka, ki je v celoti zgrajen na podlagi izbranih verzov, ki se razlagajo eizegetično.

Nauk o »veliki množici drugih ovac« je nastal z združitvijo dveh biblijskih izrazov: »velika množica« iz Razodetja 7:9 in »druge ovce« iz Evangelija po Janezu 10:16. Publikacije Watch Tower pogosto omenjajo »veliko množico drugih ovac«, saj se ta stavek na njihovih straneh pojavi več ko 300-krat. Povprečnega JP bo verjetno presenetilo spoznanje, da se besedna zveza »velika množica drugih ovac« ne le nikoli ne pojavi v Svetem pismu, ampak da za združevanje velike množice z drugimi ovcami ni nobene svetopisemske podlage. To razmerje je v celoti eizegetični konstrukt Organizacije. To umetno povezavo med tema verzoma so morali ustvariti z namenom, da bi ustvarili sekundarni, nižji razred JP, ki bo preživel Harmagedon.⁴⁰

Zato so z napačno razlago in združitvijo dveh kratkih verzov ustvarili napačno predpostavko, na kateri so zgradili celotno upanje na odrešitev za milijone ljudi.

Ko to storijo zaupanja vredni verski voditelji, ta napačna predpostavka postane evangelij za vse člane cerkve ali občine. Ko je napačna predpostavka sprejeta kot dejstvo, se na njej lahko zgradi celotna doktrinarna razlaga. Ko se na lažni predpostavki gradi vedno več naukov, se preučevalec Svetega pisma vedno bolj oddaljuje od resnice. Na začetku dolgega potovanja je potreben le majhen odklon, da se na koncu konča daleč od prave poti. Dlje ko gremo po napačni doktrinarni poti, težje najdemo pot nazaj.

Čeprav je vse to zaskrbljujoče, se opogumite. Pokazal vam bom, kako se osvoboditi odvisnosti od človeških razlag - zanesljiv način, kako se ubraniti pred lažnimi nauki in lažnimi učitelji.

Eksegeza: Študij Svetega pisma na pravi način

Eksegeza je nasprotje eisegeze. Prav tako izvira iz grščine in pomeni ‘voditi iz’. Gre za to, da iz svetopisemskega besedila izvlečemo pomen, namesto da bi mu ga vsilili. V bistvu eksegeza omogoča, da Sveto pismo razlaga samo sebe.

Toda kako lahko neživ predmet interpretira samega sebe? Prvič, Svetega pisma ne smemo obravnavati le kot mrtve besede na papirju.

Božja beseda je namreč živa in ima močan vpliv. Ostrejša je od vsakega dvoreznega meča in prodre prav do ločitve duše in duha, sklepov in mozga, ter je zmožna sprevideti misli in namere srca. (Hebrejcem 4:12)

Po Janezovem evangeliju 1:1 je Božja beseda ali logos Jezus. Njegove besede so zapisane na straneh Svetega pisma. Ker je on živ, so tudi one žive. Njegove besede imajo moč. Vendar ta moč ne prihaja samo s tiskane strani. Ko je bil Jezus tik pred odhodom, je rekel svojim učencem:

Še veliko vam imam povedati, pa tega sedaj ne morete nositi. Vendar ko bo prišel on, duh resnice, vas bo vodil k vsej resnici, ker ne bo govoril sam od sebe, temveč bo govoril to, kar bo slišal, in vam bo oznanjal prihodnje reči. (Janez 16:12, 13)

Začnimo s priznanjem, da nikoli ne bomo razumeli »vse resnice«, če nas ne bo vodil Božji sveti duh. Da bi dobili tega duha, moramo po Svetem pismu storiti dvoje.

Prvi je, da prilagodimo svoj odnos. Biti moramo ponižni in se znebiti egoističnih nagnjenj. Svetopisemsko znanje nam ne bo dano, če ga bomo hoteli uporabiti za to, da bi se znašali nad drugimi. Ni namenjeno modrim in intelektualnim, temveč otroškim. Jezus se je tega dejstva veselil:

Jezus je tedaj še rekel: »Javno te hvalim, Oče, Gospodar neba in zemlje, ker si te reči prikril modrim in razumnim in si jih razodel otročičem. Da, Oče, ker to je bilo po tvoji volji. (Matej 11:25, 26)

Drugič, nenehno moramo moliti za svetega duha, »ne da bi kakor koli dvomili.«

Če torej komu od vas manjka modrosti, naj prosi Boga, pa jo bo dobil, kajti on velikodušno daje vsem, in to brez grajanja. Toda prosi naj v veri in prav nič ne dvomi, saj je dvomljivec podoben morskemu valu, ki ga veter žene in premetava sem ter tja. Naj takšen človek ne misli, da bo kaj dobil od Jehova. Je neodločen, nestanoviten na vseh svojih poteh. (Jakob 1:5-8)

Zato VAM povem: prosite, in VAM bo dano; iščite, in boste našli; trkajte, in se VAM bo odprlo. Kajti vsak, ki prosi, prejme; in vsak, ki išče, najde; in vsakemu, ki trka, se odpre. Saj, kateri oče med vami bi svojemu sinu, če bi ga ta prosil za ribo, dal kačo namesto ribe? In ali bi mu, če bi ga prosil za jajce, dal škorpijona? Če torej VI, ki ste sicer hudobni, znate svojim otrokom dajati dobre darove, koliko bolj bo nebeški Oče dal svetega duha tem, ki ga prosijo! (Luka 11:9-13)

Dobro, skoraj smo pripravljeni, da začnemo s študijem eksegeze, vendar moramo narediti še eno stvar; po mojih izkušnjah je to lahko najtežja stvar od vseh. Preden začnemo preučevati katero koli Svetopisemsko vrstico, moramo svoj um očistiti vseh prejšnjih idej, prepričanj in predsodkov. Zakaj pravim, da je to lahko najtežje storiti? Ker so te prejšnje ideje, prepričanja in predsodki pogosto tako globoko zasidrani v našem umu, da se niti ne zavedamo, da vplivajo na naše razmišljanje. To ponazorimo s primerom.

Ko sem začel samostojno raziskovanje, sem želel razumeti, kako bi lahko rod iz Matejevega evangelija 24:34 uporabili za zadnje dni. Vedel sem, da je razlaga Davida Splane-a o prekrivajočem se rodu globoko pomanjkljiva, saj se ne ujema z nobeno posvetno ali svetopisemsko opredelitvijo besede »rod«. Kljub temu je morala obstajati razlaga, ki bi se ujemala z dogodki našega časa. To pravim zato, ker sem izhajal iz predpostavke, ki sem jo podedoval iz časa, ko sem bil JP, da ima Matej 24 dve izpolnitvi, pri čemer se sekundarna ali glavna izpolnitev šteje od leta 1914. Poskušal sem različne načine razmišljanja, vendar nikoli nisem bil zadovoljen z rezultati. O mojih poskusih se lahko prepričate sami, če obiščete to povezavo do moje spletne strani:

beroeans.net/category/this-generation/

Težave sem imel s tem, ker sem izhajal iz napačne predpostavke ali predsodka, in sicer, da Evangelij po Mateju 24:34 velja za današnji čas. Ta predpostavka se je v moj um zasidrala skozi desetletja indoktrinacije, ko sem na petih tedenskih srečanjih preučeval publikacije Watch Tower-ja! Bila je zakopana tako globoko, da je postala danost, temeljna resnica. Nikoli nisem niti pomislil, da bi o tem podvomil, dokler nekega dne tega nisem storil. V trenutku, ko sem se odločil preučiti to predpostavko, sem lahko uporabil načela eksegeze in pomen Jezusovega zagotovila glede »tega rodu« je postal jasen.

Kaj mislim z »načeli eksegeze«? Pri eksegetskem preučevanju Svetega pisma upoštevamo besedilni, zgodovinski in kulturni kontekst ter kdo govori in komu govori. Razen tega je poleg neposrednega konteksta treba ohraniti splošno skladnost Svetega pisma, saj je treba vsako razlago, ki je v nasprotju z drugimi deli Svetega pisma, obravnavati kot napačno. Včasih bomo morda morali uporabiti raziskovalna orodja, kakor so grški in hebrejski leksikoni, ki pojasnjujejo pomen izvirnih besed. Toda tudi tu je treba biti zelo previden, saj vsa taka dela pišejo ljudje brez navdiha, ki lahko nehote dovolijo, da njihova teološka pristranskost obarva to, kar pišejo.

Sveto pismo nam v 1. Mz 40:8 pravi, da »razlage pripadajo Bogu.« Eksegeza je način, kako pustimo Bogu, da nam govori po svoji navdihnjeni besedi, Svetem pismu. Tako dovolimo, da nas Duh »vodi v vso resnico.«⁴¹

Če pustimo, da nam Sveto pismo govori, lahko iz našega preučevanja Svetega pisma izločimo osebne predsodke in ego. Tako se ne bomo ujeli v past osebnih interpretacij, ki hvalijo nas same in ne našega Gospoda Jezusa ali našega nebeškega Očeta Jehovo.⁴²

Primerjava eisegeze z eksegezo

Načela eksegeze si predstavljamo v primerjavi z eizegezo. To je najboljši način, da presodimo prednosti ene in nevarnosti druge.

Izbral sem 11. in 12. poglavje Danielove knjige, ker sta odlična priložnost za primerjavo teh dveh nasprotujočih si metod – saj ti poglavji zavzemata pomembno mesto v teologiji zadnjih dni Jehovovih prič.

Najprej vam priporočam, da odložite to knjigo in preberete celotno 11. in 12. poglavje Daniela. Ko boste to storili, si preberite Daniela 12:1, ki se glasi:

Takrat pa bo ukrepal Mihael, veliki poglavar, ki dela v korist tvojega ljudstva. Nastopil bo čas stiske, kakršne še ni bilo, odkar so narodi, pa vse do danes. In takrat bo tvoje ljudstvo rešeno, vsak, ki ga bodo našli zapisanega v knjigi. (NWT, izdaja 2013)

Ko je angel, ki je govoril Danielu, omenil »tvoje ljudstvo«, o kom je govoril? Ali mislite, da je mislil na Jehovove priče? Zdi se, da bi bil tak sklep smešen, glede na to, da se Jehovove priče ne bi pojavile na svetovnem prizorišču še 2 500 let.

Daniel je bil Jud. Njegovo ljudstvo bi bili Judje, ki so bili skupaj z njim izgnani v Babilon, kajne? Eksegeza - dopuščanje, da iz Svetega pisma izvemo resnico - bi nas seveda pripeljala do tega sklepa. S tem izhodiščem je treba vse drugo v opisu, za kar angel pravi, da se bo zgodilo »tvojemu ljudstvu«, razumeti tako, da se bo zgodilo Judom.

Ko sem pasivno dopuščal, da so me učile publikacije Watch Tower-ja, sem spregledal ta očitni sklep. Leta tedenskega študija Stražnega stolpa so me naučila, da ne razmišljam kritično, ampak da preprosto verjamem vse, kar me učijo. Tako sem verjel, da bo Danielovo ljudstvo Jehovove priče v zadnjih dneh, ki so se začeli leta 1914.⁴³ To je primer eizegetičnega razmišljanja.

Če Jehovove priče sprejmejo to razlago časa iz Daniela 12:1, so prisiljene upoštevati, da se zadnji del 11. poglavja in celotno 12. poglavje nanašata na naš dan. Ko torej pridejo do Daniela 12:11 in 12, morajo za dve časovni obdobji 1.290 dni in 1.335 dni poiskati sodobno izpolnitev.

In od takrat, ko bo odpravljena stalna daritev in bo postavljena gnusoba, ki povzroča opustošenje, bo preteklo tisoč dvesto devetdeset dni. Srečen tisti, ki potrpežljivo čaka do konca tisoč tristo petintridesetih dni! (Daniel 12:11, 12)

Tukaj je preroška izpolnitev, ki jo za ti dve vrstici navaja Organizacija Jehovovih prič:

Nedvomno je bilo zborovanje v Cedar Pointu (od 5. do 13. septembra 1922) impresivno znamenje vrhunca 1290 dni za razred svetišča. Toda navdihujoče je bilo, da je Jehova Bog predvidel še nekaj, kar si je zaslužilo časovno umestitev v njegovo prerokbo zaradi tega, kar bi to pomenilo za njegovo posvečeno ljudstvo. Da bi jih spravil v nadaljnje pričakovanje, je navdihnil svojega angela, da je Danielu rekel: »Srečen je tisti, ki čaka, dokler ne doseže tisoč tristo petintrideset dni!« (Dan 12:12. AT) To obdobje bi bilo dodatek k 1290 dnevom in bi bilo v preroškem času daljše za petinštirideset dni ali mesec in pol. Enako bi bilo tri leta, osem mesecev in petnajst dni. To časovno obdobje bi se štelo od konca prejšnjih 1.290 dni, ki so dosegli vrhunec na drugem zborovanju v Cedar Pointu septembra 1922. Naslednje obdobje 1335 dni bi se torej končalo maja 1926.⁴⁴

Tega ne morem prebrati, ne da bi pomislil na tisti skeč iz Monty Pythona, v katerem polkovnik reče nekaj takega: »Na začetku je bila to lepa ideja, zdaj pa je postala neumna.«

Iz tega lahko vidimo, kako je eizegeza podobna laži. Začetna laž se lahko zdi zelo verjetna, toda sčasoma je lažnivec prisiljen ustvariti zapleteno tkanino laži, da bi podprl prvo laž, in sčasoma je ta tkanina tako raztegnjena, da ne moremo drugače, ko da skozi njo vidimo začetno laž.

Razlaga Daniela 12:11, 12, ki jo je pripravila Organizacija, je primer neuspeha eisegeze kot veljavne metode preučevanja Svetega pisma. Zakaj bi jo torej kdo še vedno uporabljal? Zakaj je dejansko najbolj razširjena metoda preučevanja Svetega pisma med krščanskimi religijami?

Ali nas vodi duh ali ego?

Jezus je rekel, da nas bo Duh resnice vodil v vso resnico.⁴⁵ Vodnik vodi, vendar je od nas odvisno, ali smo mu pripravljeni slediti. Če nas vodi ego - duh sveta,⁴⁶ in ne duh resnice -, ne bomo sledili nežnemu vodstvu duha, ampak nas bo vodil naš lastni ego.

Uporaba, ki jo Vodstveni organ Jehovovih prič uporablja za Danijela 12:1, nam ponuja odličen primer, kako duhovno uničujoče se lahko izkaže eizegetična razlaga, ki jo vodi ego. Zaradi nje lahko kdo celo dodaja ali odvzema iz Svetega pisma, da bi bolje podprl svojo razlago.⁴⁷ Primerjajte ti dve različici iz različnih izdaj Prevoda novega sveta:

Takrat pa bo vstal Mihael, veliki knez, ki stoji v korist sinov tvojega ljudstva. (Daniel 12:1 NWT, izdaja 1984)

Takrat pa bo ukrepal Mihael, veliki poglavar, ki dela v korist tvojega ljudstva (Daniel 12:1 NWT, izdaja 2013)

Zakaj bi prevajalci izdaje Prevoda novega sveta 2013 odstranili besede »sinovi« iz izdaje iz leta 1984, ki se glasi »sinovi tvojega ljudstva«, če so te besede jasno zapisane v izvirnem rokopisu, kar potrjuje tudi hebrejski medvrstičnik?⁴⁸ Zdi se, da je prevajalski odbor čutil potrebo, da podpre teologijo korporacije Stražni stolp pred zvestobo Svetemu pismu. Kaj bi jih lahko spodbudilo k temu?

Morda se sliši neverjetno, toda če Daniela 12:4 ne moremo aplicirati na naš dan, postane celoten nauk iz leta 1914 neveljaven in vsaka zahteva po avtoriteti, ki si jo je Vodstveni organ prisvojil, izhlapi kakor voda na vroč dan. (Za podrobno analizo tega, kako je Vodstveni organ uporabil Danijela 12:4, da bi podprl nauk iz leta 1914 o nevidni Kristusovi navzočnosti, glej »Neuspešni poskusi razlage Apostolskih del 1:7«.)

Ali vidite težave? Če naj bi se tvoje ljudstvo v Danielu 12:1 (izdaja NWT 2013) nanašalo na Jehovove priče, kdo so potem sinovi tvojega ljudstva (izdaja NWT 1984)? Kdo so sinovi Jehovovih prič? Dovolj težko je, da besede »tvoje ljudstvo« veljajo za Jehovove priče, vendar postane smešno, če moramo zdaj razložiti, kdo naj bi bili »sinovi«.

Če bi to brali brez potrebe po podpiranju uveljavljene teologije, ali bi vi ali kdor koli drug prišel do tako očitne, same sebi namenjene razlage?

Daniel je bil Jud v izgnanstvu v starodavnem Babilonu. Na koga bi se nanašale angelove besede? Njegovo ljudstvo so bili Izraelci. Torej bi bili sinovi njegovega ljudstva očitno potomci teh Izraelcev.

Ker Vodstveni organ še naprej podpira razlago, da se Daniel 12:1 nanaša na zadnje dni, ki so se po njihovem mnenju začeli leta 1914, so prisiljeni pojasniti, kako lahko dve neprekinjeni kraljevi liniji - kralji juga in severa - segata od starega Babilona vse do današnjih dni - kar pomeni 2500 let. Zakaj? Ker se takoj po govoru o kralju severa naslednji verz (ne pozabite, da v izvirniku ni bilo prelomov med poglavji, verzi ali odstavki) začne z besedami »V tem času…«. Z uporabo Daniela 12 v sodobnem času je torej Organizacija prisiljena zaključne vrstice Daniela 11 postaviti tako, da se vse nanašajo na Jehovove priče.

V enajstem poglavju Danielovega preroštva ni dovolj gradiva, da bi lahko opisali vse kralje in vladarje v zgodovini od Danielovega časa do danes. Niti približno. Zato si mora Organizacija nekaj izmisliti. Za ponazoritev tega preberite 13. in 14. poglavje knjige »Bodite pozorni na Danielove prerokbe!«, ki jo je izdala Družba Watch Tower. V 60 odstavkih, ki obsegajo 32 strani, knjiga podrobno opisuje dvojno kraljevsko linijo od enega kralja do drugega, od Danielovega časa do časa Kristusa, kar zajema približno šest stoletij zgodovine. Nato v zadnjih šestih odstavkih 14. poglavja preskočijo več ko 20 stoletij zgodovine, 2000 let, pri čemer v teh dveh kraljevih linijah ostanejo ogromne velike nepojasnjene vrzeli.

To se neizogibno zgodi, ko poskušate razumeti Sveto pismo z vnaprejšnjo zamislijo, namesto da bi Svetemu pismu pustili, da pojasni samo sebe.

Eisegeza je poguba krščanstva! Iskrene kristjane spreminja v sledilce ljudi.

Eksegeza: Poslušati Boga namesto ljudi

Sedaj ponovno preučimo 12. poglavje Daniela, vendar tokrat z eksegetskim pristopom.

Najprej moramo razumeti, da so bile sodobne razdelitve na poglavja in vrstice, ki jih uporabljamo za hitro iskanje svetopisemskega odlomka, uvedene več stoletij po dokončanju svetopisemskega kanona. Čeprav preroške besede angela, ki je govoril Danielu, obsegajo dve poglavji in so razdeljene na veliko vrstic s prekinitvami odstavkov in sodobnimi ločili, nič od tega ni bilo v izvirnem zapisu. Prevajalci in pismouki so bili tisti, ki so te delitve naredili. Vi in jaz bomo v knjigi videli delitev na poglavja kot začetek nove misli, toda besede iz Daniela 12:1 gladko sledijo besedam iz Daniela 11:44, 45. Preberimo jih še enkrat, vendar brez sodobnih oznak za delitev:

Ob času konca pa se bo z njim spopadel južni kralj in severni kralj bo prihrumel nadenj z bojnimi vozovi, konjeniki in mnogimi ladjami. Prišel bo v dežele in jih preplavil kakor povodenj. Prišel bo tudi v Čudovito deželo in mnogo dežel bo padlo. Toda njegovi roki bodo ubežali Edóm, Moáb in najpomembnejši izmed Amónovih sinov. Svojo roko bo iztezal proti deželam, tudi egiptovska dežela mu ne bo mogla ubežati. Vladal bo nad skritimi zakladi zlata in srebra ter nad vsemi dragocenostmi Egipta. Tudi Líbijci in Etiopijci bodo šli po njegovih stopinjah. Vendar ga bodo vznemirile novice z vzhoda in severa. V velikem besu bo krenil, da bi mnoge iztrebil in uničil. Svoje grajske šotore bo postavil med velikim morjem in sveto goro Čudovite dežele. Prišel bo vse do svojega konca, in nikogar ne bo, da bi mu pomagal. Takrat pa bo vstal Mihael, veliki knez, ki stoji v korist sinov tvojega ljudstva. Nastopil bo čas stiske, kakršne še ni bilo, odkar so narodi, pa vse dotlej. In takrat bo tvoje ljudstvo rešeno, vsak, ki ga bodo našli zapisanega v knjigi. In mnogi teh, ki spijo v zemlji, se bodo prebudili, eni za večno življenje, drugi pa za sramoto in večni gnus. Tisti, ki imajo uvid, bodo sijali kakor jasno prostranstvo in tisti, ki mnoge vodijo k pravičnosti, bodo kakor zvezde sijali večno, vso večnost. Ti pa, Daniel, poskrbi, da bodo te besede ostale skrivnost, in zapečati knjigo do časa konca. Mnogi bodo raziskovali in pravo spoznanje se bo pomnožilo.« (Daniel 11:40-12:4)

Ali vidite, kako lahko celo vstavljanje umetnih delitev poglavij in vrstic zamegli naše razumevanje svetopisemske zgodbe?

Pri raziskovanju Svetega pisma se moramo poskušati vživeti v misli pisca. V tem primeru Daniel dobi razodetje od Boga prek glasnika, angela. Angel Danielu pove, da se bo med koncem kraljevega rodu severnega kralja Mihael dvignil. Nadalje pravi, da bo to čas velike stiske, in ga imenuje ‘čas konca’.

Na kateri čas konca se angel nanaša?

Analiza Daniela 12:1

Ugotovili smo že, da bi Daniel angelovo omembo »sinov tvojega ljudstva« razumel kot sklicevanje na potomce Izraelcev, ki so bili njegovi sodobniki. Vseeno pa bi bilo lepo, če bi za ta sklep dobili kakšno svetopisemsko potrditev zunaj tega neposrednega kontekstualnega okolja. Na srečo najdemo prav to v Danielu 9:20, ki se glasi: »Ko sem še govoril in molil ter priznaval svoj greh in greh svojega ljudstva, Izrael…«

Daniel se na svoje ljudstvo sklicuje v 9:20 in 12:1. Iz tega sledi, da ko govori o »času konca«, se mora to vendar nanašati tudi na njegovo ljudstvo, kajne?

Ob času konca pa se bo z njim spopadel južni kralj in severni kralj bo prihrumel nadenj z bojnimi vozovi, konjeniki in mnogimi ladjami. Prišel bo v dežele in jih preplavil kakor povodenj. (Daniel 11:40)

Ti pa, Daniel, poskrbi, da bodo te besede ostale skrivnost, in zapečati knjigo do časa konca. Mnogi bodo raziskovali in pravo spoznanje se bo pomnožilo. (Daniel 12:4)

To je primer, kako pustimo, da Sveto pismo razlaga samo sebe. Čas konca, ki ga omenjata Daniel 11:40 in 12:4, se mora vsekakor nanašati na sinove Danielovega ljudstva, to je na prihodnji Izrael, na judovski narod. Ali je lahko drugače?

Ali obstajajo še kakšni drugi namigi, ki dodatno potrjujejo to razumevanje?

Poglavje 12:1 se nadaljuje: »In nastopil bo čas stiske, kakršne ni bilo, odkar je obstajal narod, do tistega časa.«

Pri eksegezi iščemo svetopisemsko skladnost. Tako Matej, kakor Luka sta zapisala, da je Jezus govoril o »veliki stiski« ali »času stiske«, ki bo prišel nad Danielovo ljudstvo, Izrael.

… saj bo tedaj velika stiska, kakršne ni bilo od začetka sveta doslej in je tudi nikoli več ne bo. (Mateju 24:21)

Takrat bo namreč dežela v veliki stiski in jeza bo nad tem ljudstvom. (Luka 21:23)

Jezus napoveduje konec judovskega naroda. To bi bil konec njihovega sistema stvari ali, kakor je zapisano v grščini, ‘konec dobe’.⁴⁹ Opazite, kako zelo so Jezusove besede vzporedne z besedami angela, ki je govoril Danielu. Dodaten dokaz, da so evangelijski zapisi in Danielova prerokba povezani in se nanašajo na isti čas konca, najdemo v Mateju 24:15, kjer Jezus učencem reče, naj poiščejo Danielovo prerokbo:

Ko boste torej videli, da gnusoba, ki povzroča opustošenje in o kateri je govoril prerok Daniel, stoji na svetem kraju (bralec naj uporabi sprevidevnost) (Mateju 24:15).

Trikrat, v Danielu 9:27; 11:31 in 12:11, prerok omenja »gnusobo«, vsakič v povezavi s koncem izraelskega naroda.

Iz tega je razvidno, da je čas konca, v katerem se Mihael zavzame za Danielovo ljudstvo, Izraelce, konec njihovega naroda. Jezus je prerokoval, da bo ta konec nastopil v eni sami generaciji,⁵⁰ in da se je leta 70 n. št. z uničenjem templja in mesta tudi uresničil.

Vse to kaže, kako nas to, da Sveto pismo razlaga samo sebe, varuje pred tem, da bi postali žrtev človeških mnenj. Zaradi takšnih mnenj iz svetopisemskega odlomka povlečemo sklepe, ki nas na koncu vodijo le v še globlje in bolj zapletene neresnice.

Zdaj, ko smo ugotovili, da se ta prerokba nanaša na čas konca izraelskega naroda, lahko vidimo, da se dve kraljevski rodbini, omenjeni v 11. poglavju, začneta v Danielovem času (okoli 539 pr. n. št.) in končata okoli prvega stoletja. Ker želijo Jehovove priče Daniela 12 uporabiti v današnjem času, morajo napenjati verodostojnost do skrajne meje in vsiliti, da se rodbina kraljev iz 11. poglavja uporablja vse do sodobnega časa.

Trenutno Vodstveni organ trdi, da se Kralj severa (Daniel 11:44, 45) nanaša na Rusijo, »sveta gora Čudovite dežele« pa na Jehovove priče, ker so v tej državi preganjane. Kljub temu še vedno trdijo, da je bil Kralj severa nacistična Nemčija. Torej se gnus v deželi okrasja nanaša tako na priče med drugo svetovno vojno, kakor tudi v sodobni Rusiji!?

Nadaljujmo z analizo Daniela 12 in preverimo, ali preostali del vrstice ustreza izpolnitvi v prvem stoletju. Tretji del Daniela 12:1 se glasi: »In v tem času bo tvoje ljudstvo pobegnilo, vsi, ki so zapisani v knjigi.«

Ali obstaja izpolnitev v prvem stoletju? Res je. V Evangeliju po Luku 10:20 Jezus svojim učencem reče: »Veselite se, ker so vaša imena zapisana v nebesih.« Napovedal je tudi, da bo v času stiske – kakor je zapisal Daniel - za izvoljene na voljo izhod.

Če se namreč tisti dnevi ne bi skrajšali, se ne bi rešil noben človek. Toda zaradi izbranih bodo tisti dnevi skrajšani. (Matej 24:22)

Do te točke smo našli neposredno povezavo med tem, kar je angel napovedal, da se bo zgodilo »sinovom tvojega ljudstva«, in tem, kar je Jezus potrdil, da se bo zgodilo izraelskemu narodu.

Analiza Daniela 12:2

Ali se druge vrstice tega poglavja ujemajo z uporabo v prvem stoletju? Nadaljujmo z analizo:

In mnogi teh, ki spijo v zemlji, se bodo prebudili, eni za večno življenje, drugi pa za sramoto in večni gnus. (Daniel 12:2)

Ob branju te vrstice marsikdo pomisli, da govori o sodnem dnevu in vstajenju pravičnih in nepravičnih.⁵¹ Toda, ali prehitro sklepamo in dopuščamo, da se v naše raziskave vtihotapi eisegeza?

Če v Prevodu Svetega pisma novega sveta poiščemo besedi »življenje« in »smrt«, pridemo do zanimive in razkrivajoče vrstice:

Resnično, resnično vam povem: kdor sliši mojo besedo in veruje njemu, ki me je poslal, ima večno življenje in ne bo obsojen, ampak je že prišel iz smrti v življenje. (Janez 5:24)

Vse, ki jim je Jezus govoril, je Bog zaradi njihovega grešnega stanja imel za mrtve, vendar so nekateri z vero v Božjega Sina postali živi. Pavel nam v Pismu Efežanom 2:1 pravi, da »vas je Bog oživil, čeprav ste bili mrtvi v svojih prestopkih in grehih…«

To nam omogoča drugačno razumevanje tega, na kaj se Daniel sklicuje, ko pravi, da so »zaspali v prahu zemlje« in da so se »prebudili«, ki je v skladu s kontekstom te prerokbe. Namesto da bi se nanašal na dobesedno vstajenje mrtvih, gre za duhovno vstajenje, kakor kažejo te Pavlove besede Efežanom:

Zato pravi: »Zbudi se, zaspanec, vstani od mrtvih, in Kristus te bo obsijal.« (Efežanom 5:14)

Kaj pa tisti, za katere Daniel pravi, da se bodo prebudili »za sramoto in večni gnus«? To bodo verjetno verski voditelji, ki so nasprotovali Jezusu in njegovim privržencem. Mislili so, da so pravični ljudje, vendar se je njihov status med rojstvom krščanstva spremenil. Še danes so ti možje deležni prezira zaradi svojega greha, ko so ubili svetega Božjega Sina. Občutek prezira, ki ga bomo čutili do takšnih ljudi, bo večen, saj bomo mi večni.

Analiza Daniela 12:3

Naslednji verz nadaljuje misel iz druge vrstice in govori o tem, kaj bodo storili »prebujeni zaspani«.

Tisti, ki imajo uvid, bodo sijali kakor jasno prostranstvo in tisti, ki mnoge vodijo k pravičnosti, bodo kakor zvezde sijali večno, vso večnost. (Daniel 12:3)

Jezus je na svet prinesel luč, in ta luč ni ugasnila, ko je umrl, ampak je še naprej sijala po njegovih učencih.

… po njem, je bilo življenje, življenje pa je bilo ljudem luč. In luč sveti v temi, toda tema je ne premaga. (Janez 1:4, 5)

Vi ste luč sveta. Mesto, ki stoji na gori, se ne more skriti. Ko ljudje prižgejo svetilko, je ne postavijo pod mernik, temveč na stojalo, da sveti vsem v hiši. Tako naj VAŠA luč sveti pred ljudmi, da bodo videli vaša dobra dela in slavili vašega Očeta, ki je v nebesih. (Matej 5:14-16)

Jezusovi pravični sledilci so oznanjali po vsem svetu in »mnoge pripeljali k pravičnosti«. Kakor zvezde v nebesih, onik prinašajo svetlobo v temo, in ker bodo živeli večno, bo ta svetloba sijala »na veke vekov«, kakor pravi Daniel 12:3.

Analiza Daniela 12:4

Izraelci v Danielovem času niso mogli predvideti, kako se bodo uresničili vsi dogodki, opisani v 11. poglavju o kraljih severa in juga. Enako lahko rečemo za to, kar je napovedano v 12. poglavju. Te besede so bile zapečatene in naj bi ostale skrivnost več sto let, vse do konca judovskega naroda.

Ti pa, Daniel, poskrbi, da bodo te besede ostale skrivnost, in zapečati knjigo do časa konca. Mnogi bodo raziskovali in pravo spoznanje se bo pomnožilo. (Daniel 12:4)

Čeprav so bile besede Danielove prerokbe znane skozi stoletja pred Kristusom, besede niso bile skrivnost, skrivnost je bila njihov pomen ali uporaba. Izpolnitev prerokbe je bila tako rekoč zapečatena in je čakala, da nekdo razkrije njen pomen. Ko bi ta čas prišel, bi mnogi razumeli in to znanje na široko razširili. Kdo bodo ti ljudje?

Od Danielovega časa pa vse do trenutka, ko je Janez krstil Jezusa, je bilo Božje kraljestvo skrivnost, božanska (ali sveta) skrivnost. To skrivnost je razkril in razvozlal šele prihod Božjega Sina. Ta sveta skrivnost je bila »pravo spoznanje«, o katerem je govoril Daniel. Resnično spoznanje je v bistvu sporočilo dobre novice.

Po Jezusu in po njem, po apostolih, se je pravo znanje razširilo in številni evangelizatorji so kakor zvezde blesteli po svetu ter razsvetljevali temo v glavah moških in žensk.

Pavel je bil eden od tistih, ki so poskrbeli, da je bilo »resnično znanje obilno«, kar pomeni, da se je dobra novica oznanjala daleč naokoli.

V drugih rodovih ta skrivnost človeškim sinovom ni bila razkrita, tako kakor je bila zdaj po duhu razodeta Božjim svetim apostolom in prerokom, namreč da naj bi bili pripadniki drugih narodov – v zedinjenosti s Kristusom Jezusom po dobri novici – sodediči, deli istega telesa in sodeležniki obljube. (Efežanom 3:5, 6)

…seveda, če le vztrajate v veri in ste utrjeni na temelju ter stanovitni in se ne oddaljite od upanja te dobre novice, ki ste jo slišali in ki je bila oznanjena vsemu stvarjenju pod nebom. In jaz, Pavel, sem postal služabnik te dobre novice. (Kološanom 1:23)

Analiza Daniela 12:5-12

Od te točke naprej se pojavljajo špekulacije. Ker sem bil vzgojen kot ena od Jehovovih prič, sem bil indoktriniran z idejo, da imamo odgovor na vsako svetopisemsko vprašanje. Ta organizacijski napuh je pripeljal do številnih neumnih, za lase privlečenih razlag, več velikih preroških spodrsljajev in včasih tudi do velike zadrege. Vse to so neizogibne posledice eizegetičnega razlaganja.

Iskren preučevalec Svetega pisma se nauči razlikovati med tem, kar lahko z gotovostjo vemo, in tem, kar lahko zaenkrat le ugibamo. Za kristjane prvega stoletja je bilo pomembno, da so natančno razumeli izpolnitev Danielove prerokbe iz 12. poglavja, saj se je nanašala na uničenje njihovega naroda. Čeprav se ta prerokba ne nanaša na naše dni, je v njej še vedno nauk za nas. Kakor pravi Pavel v Pismu Rimljanom 15:4: »Vse namreč, kar je bilo prej napisano, je bilo napisano nam v pouk.«

Če se vrnemo k analizi Daniela 12, se osredotočimo na 7. vrstico:

Tedaj je mož, ki je bil oblečen v platno in je bil nad vodami reke, dvignil desnico in levico proti nebu, in slišal sem, da je pri Njem, ki večno živi, prisegel: »Čas, dva časa in pol časa. [3½ časa] In ko se bo končalo razbijanje moči svetega ljudstva, se bodo končale vse te reči.« (Daniel 12:7)

Ali se tri in pol časa iz sedme vrstice, nanaša na tri in polletno obdobje med prvim obleganjem Jeruzalema leta 66 pr. n. št. vojskovodje Cestija Galla in zadnjim obleganjem leta 70 pr. n. št. vojskovodje in pozneje cesarja Tita? Povsem mogoče, vendar tega ne moremo trditi z gotovostjo.

Glede »razbitja moči svetega ljudstva« je Daniel spoznal, da so Izraelci imenovani Božje sveto ljudstvo.⁵² Ko je Kristus hodil po zemlji, ni bilo nobenega drugega ljudstva ali naroda, ki bi ga Bog v preteklih 1 500 letih imenoval za svojega. Izraelci so bili resnično »Božje sveto ljudstvo«. Vendar je bila njihova moč jasno »razbita na koščke«, ko je bilo njihovo mesto v skladu z Jezusovimi besedami zravnano z zemljo.⁵³

Zdaj smo prišli do vrstice, ki kaže na absurdne skrajnosti, do katerih so JP prignani zaradi potrebe Vodstvenega organa, da bi ohranili eizegetično razlago.

In od takrat, ko bo odpravljena stalna daritev in bo postavljena gnusoba, ki povzroča opustošenje, bo preteklo tisoč dvesto devetdeset dni. Srečen tisti, ki potrpežljivo čaka do konca tisoč tristo petintridesetih dni! (Daniel 12:11, 12)

Eksegetično zlahka ugotovimo, da je »gnusna stvar, ki povzroča opustošenje«, zelo verjetno rimska vojska. Ta vojska nečistih poganov je na tempeljska vrata nanesla katran, da bi jih zažgala in vstopila v Jeruzalem skozi tempeljsko območje - judovski najsvetejši kraj.

Tako bi lahko za obdobje med prvim in drugim obleganjem uporabili 1290 dni (približno tri leta in pol). Ali je 1.335 dni veljalo sočasno s 1.290 dnevi? Ali pa so se začeli šteti šele po izteku 1290 dni? Če je slednje, bi to pomenilo obdobje nekaj več ko 7 let, kar bi lahko veljalo za končni poraz judovskih sil od Rimljanov pri judovskih utrdbah na Masadi leta 73 po Kr. Vse to so le špekulacije. Bistvo je, da je bila izpolnitev te prerokbe namenjena Judom v prvem stoletju, in ne poganom v enaindvajsetem stoletju! Od teh dogodkov nas loči približno 2000 let, in številne podrobnosti so se izgubile v toku časa. Čeprav so ti dogodki morda zanimivi za akademike, se nas ne dotikajo neposredno. Ni nam treba natančno vedeti, kako so se uresničili. Dovolj je, da so tisti, ki so doživljali dogodke v tistem obdobju, njihovo uporabo razumeli.

Analiza Daniela 12:13

Poglavje se konča z obljubo angela Danielu, da bo počival (umrl), vendar bo prejel nagrado »ob koncu dni«. »Kdaj naj bi se to zgodilo? Z eksegezo smo že ugotovili, da se je Daniel 12 izpolnil v zadnjih dneh izraelskega naroda v prvem stoletju. Ker Daniel v tem času ni bil obujen, se mora besedna zveza »ob koncu dni« nanašati na kak drug čas.

Publikacije Organizacije nas učijo, da se bo Daniel vrnil kot nepopolni grešni človek v »zemeljskem vstajenju pravičnih« med tisočletno Kristusovo vladavino. To bi pomenilo, da ne bo vstal ob koncu dni, ampak po koncu dni človeške vladavine in pred koncem mesijanske vladavine, ko bo Jezus predal vso oblast nazaj Jehovu Bogu.⁵⁴

To se ne ujema povsem, kajne?

Obstaja razlaga, ki se zelo dobro ujema s to razlago, ki nam omogoča, da bo Daniel vstal ob koncu dni, ko se bo Jezus vrnil. To bomo obravnavali pozneje v tej knjigi v poglavjih, ki obravnavajo upanje drugih ovac.

Povzetek

Težko je razložiti občutek olajšanja, ki ga človek občuti, ko se končno osvobodi doktrinarnih predsodkov in pritiska, da mora podpirati teologijo JW.org. Preprosto preučevati Sveto pismo in pustiti svetemu duhu, da te vodi v vso resnico, pustiti Svetemu pismu, da govori samo zase - no, to je čudovit občutek. Če ga lahko dosežete, boste v celoti razumeli pomen Jezusovih besed v Jn 8:31, 32, kjer pravi: »Če ostanete v moji besedi, ste res moji učenci in spoznali boste resnico in resnica vas bo osvobodila.«

Ko sem kot eden od Jehovovih prič preučeval Sveto pismo, nisem ostal pri besedi Jezusa Kristusa. Beseda, ki me je vodila, ni bila od Jezusa, ampak od ljudi iz Vodstvenega organa. Čeprav veliko njihovih naukov temelji na Svetem pismu, pa drugi niso – kakor boste videli v naslednjem poglavju. Ko sem poskušal te nauke ljudi uskladiti z Božjo besedo v Svetem pismu, sem se pogosto počutil, kakor da bi v kvadratno luknjo vtaknil okrogel zatič. Bilo je tako osvobajajoče, ko sem to nehal početi, ko sem se končno naučil dopuščati, da Sveto pismo govori samo zase, in pustiti, da me vodi sveti duh, kakor bo vodil tudi vas.

Z eksegezo in pod vodstvom svetega duha imate na voljo orodja, ki jih boste potrebovali za preverjanje vsega, o čemer razpravljamo, da bi se prepričali, da se učite resnice in da vas nikoli več ne bodo zavedle izmišljotine in zvijače ljudi.⁵⁵

3

»Rod« družbe Watch Tower: Osupljiva litanija interpretacij

»Resnično vam povem, da ta rod nikakor ne bo preminil, dokler se vse to ne bo zgodilo.« (Matej 24:34)

Mislim, da v Svetem pismu ni nobene vrstice, ki bi bolj vplivala na mojo življenjsko pot kakor Matej 24:34. Na vsako pomembno odločitev, ki sem jo sprejel kot eden od Jehovovih prič, je močno vplivalo moje prepričanje v razlago te vrstice, ki jo je podala Organizacija.

V publikacijah Watch Tower so v zadnji polovici dvajsetega stoletja »rod«, o kateri govori Jezus, opredeljevali kot ljudi, ki so bili živi, ko so videli dogodke leta 1914, in bodo še vedno živi, ko bodo videli konec v Harmagedonu.⁵⁶ S tem razumevanjem v mislih smo imeli vse razloge, da verjamemo napovedi Družbe glede leta 1975. Zdelo se je logično in skladno z našim razumevanjem Evangelija po Mateju 24:34 verjeti, da je izračunano, da se bo 6.000 let človekovega obstoja končalo leta 1975 in da bo sovpadlo tudi z začetkom tisočletne vladavine Božjega kraljestva pod Kristusom.⁵⁷

Tudi po tem letu nihče od nas, pravih vernikov, ni dvomil, da bo konec prišel pred koncem dvajsetega stoletja. Očitno smo se glede leta 1975 motili, toda po sprejetju logike, ki je stala za naukom iz leta 1914, se nam nobena druga uporaba besedila iz Matejevega evangelija 24:34 ni zdela mogoča.⁵⁸

Kljub temu pa se s trdo realnostjo ni mogoče spopasti, kajne? Smo v tretjem desetletju enaindvajsetega stoletja in še vedno ni videti konca. Vendar se je v Organizaciji le malo spremenilo. Moški v Vodstvenem organu še vedno razglašajo, da je konec neizbežen. Kako lahko po toliko lažnih alarmih še naprej prodajajo čredi to misel?⁵⁹

Da bi razumeli, za kaj v resnici gre, si moramo ogledati zgodovino tega nauka v kontekstu teologije in pričakovanj JP. Ali imamo opravka s skupino učenih svetopisemskih strokovnjakov, ali so to le navadni ljudje, ki so postali modri pod vodstvom Božjega duha, ali… je tu na delu nekaj drugega? Preučimo dokaze.

Prosim sedež v New Yorku za pojasnilo

Na spletni strani Dodatek B boste našli skene korespondence med mano - mladim 25-letnim starešino, ki piše iz Bogote v Kolumbiji - in službo za pomoč uporabnikom na sedežu v Brooklynu. Zadevni študijski članek je bil iz izdaje Stražnega stolpa z dne 15. novembra 1974⁶⁰ in je razlagal Mateja 24:22, ki se glasi:

Če se namreč tisti dnevi ne bi skrajšali, se ne bi rešil noben človek. Toda zaradi izbranih bodo tisti dnevi skrajšani. (Matej 24:22)

Zaradi lažjega branja sem spodaj navedel ustrezno besedilo iz svojega pisma:

V izdaji »Stražnega stolpa« z dne 15. novembra 1974 je na strani 683, stolpec 2, prvi odstavek, navedeno, da »ker so Jehovovi ‘izbranci’ pobegnili iz obsojenega mesta, mu ni bilo treba podaljšati časa stiske in je tako lahko prihranil nekaj ‘mesa’. Po pravilih logike, če to postavimo v pogojno negativno obliko, dobimo: Če Jehovovi ‘izbranci’ ne bi pobegnili iz obsojenega mesta, bi mu bilo treba podaljšati čas stiske in tako ne bi mogel rešiti nekaj ‘mesa’.

Ne razumem, kako je beg Jehovovih izbrancev omogočil skrajšanje dni – kakor da bi bilo treba zaradi njihovega bivanja v Jeruzalemu te dni podaljšati. Prav tako ne razumem, zakaj bi Jehova skrajšal te dni zaradi svojih izbrancev. Ti so bili daleč v gorah in jih ti dnevi ne bi prizadeli, ne glede na to, ali bi bili kratki ali dolgi - če bi jih 97.000 pustil živih ali če bi pobil vse Jude v mestu. Resnično bom hvaležen za vsako pomoč, ki mi jo lahko nudite pri razjasnitvi teh dvomov.

Takrat še nisem razumel, da je bila Organizacija vezana na eizegetično razmišljanje. (Dokler nisem začel sam preučevati Svetega pisma, nisem izvedel za eisegezo.) Veste, takrat je bila uradna uporaba 22. vrstice pri JP takšna, da se »meso«, ki je bilo rešeno, ni nanašalo na kristjane, ki so pobegnili iz mesta leta 66 po Kristusu, ampak na približno 97.000 Judov, ki so preživeli uničenje mesta Jeruzalem leta 70 po Kristusu in so bili nato odpeljani v suženjstvo v Rim. Pisec članka je bil prisiljen pomen svetopisemskega stavka »zaradi izbrancev« ukriviti, da bi ustrezal tej uradni razlagi. Trajalo bo več ko dvajset let, preden bodo prišli do bolj razumnega razumevanja.⁶¹

Odgovor na moje pismo je prišel dva tedna pozneje (glej Dodatek B). Tukaj so ključni odlomki s komentarjem:

Prejeli smo vaše pismo v zvezi z uporabo Jezusovih besed iz Evangelija po Mateju 24:21, 22.

V veliki meri se moramo ravnati po tem, kako so se stvari dejansko odvijale.

Zadnji stavek pomeni, da je »naša razlaga pravilna, zato moramo vse drugo prilagoditi tej razlagi«. Nadaljevanje njihovega pisma:

Ko se je leta 70 po Kr. začela stiska nad starodavnim Jeruzalemom, so bili krščanski izbranci zunaj mesta, zato niso bili v nevarnosti. Ko se je stiska začela, je prišla hitro in močno. Ni bila dolgotrajna in ni trajala zelo dolgo.

Pisec pisma (vsa korespondenca iz službe za pomoč uporabnikom je anonimna) pojasnjuje, kako so bili dnevi skrajšani, vendar sem to informacijo že dobil iz prvotnega članka o Stražnem stolpu. Zato je bilo to nepomembno za moje vprašanje, ki se je v bistvu glasilo: »Zakaj bi skrajševali dneve zaradi ljudi, ki nimajo koristi od tega?« Nadaljuje:

Postavili ste vprašanje za razmislek: Kaj bi se zgodilo, če judovskih kristjanov ne bi bilo v mestu, ali ne bi bila stiska tako rekoč skrajšana. Toda to je v nasprotju s tem, kako so se stvari dejansko odvijale, in zdi se, da je nesmiselno razmišljati o hipotetičnih primerih, ki so v nasprotju z dejstvi in s tem tudi v nasprotju s prerokbo, saj je bilo to, kar je Jezus prerokoval, v skladu s tem, kar se je zgodilo.

Namen mojega »hipotetičnega« primera je bil pokazati pomanjkljivost logike članka, vendar je pisec tako prepričan, da je njegova razlaga pravilna, da te pomanjkljivosti ne vidi. Tu mu dajem nekaj prednosti, saj je možno tudi, da je napako v svojem razmišljanju res videl, vendar je imel zvezane roke, saj je moral podati odgovor, ki je podpiral uradno doktrino.

Žal sem bil premlad in neizkušen, da bi prepoznal dokaze, ki so bili pred mano. Kljub temu je učinek naslednjega odstavka uničil vsako mojo iluzijo, da imajo odgovorni na sedežu kakšen poseben vpogled v Sveto pismo. To, kar sledi, je vsaj zame zgodnji pokazatelj nagnjenosti Organizacije, da se igra s pomenom besed in jih sprevrača, da bi ustrezale njihovi uradni razlagi Svetega pisma. (To bomo ponovno videli v kratkem, ko bomo preučili njihovo najnovejšo opredelitev »tega rodu«).

Glede na to, da so judovski kristjani že zapustili mesto in pobegnili, ko so videli znamenje, ki ga je omenil Jezus, stiska ni bila skrajšana zaradi njih, kakor da bi imeli od tega, da je bila skrajšana, kakšno korist. Zato je morala biti skrajšana na račun izbranih, zaradidejstva, da jih ni bilo tam in da ne bodo neposredno prizadeti, ko bo Jehova prinesel uničujočo stisko.

Torej dnevi niso bili skrajšani zaradi njih, ampak so bili skrajšani na račun izbranih? To sta sinonimni besedni zvezi! Prav tako bi lahko rekli, da »dnevi niso bili skrajšani zaradi njih, ampak so bili skrajšani zaradi njih«, in še vedno bi prišli do popolnoma enakega nesmiselnega razmišljanja. Ta en del korespondence je bil začetek naraščajočega zavedanja, da tisti, ki so prevzeli vodstvo, ne vedo, kaj počnejo. Kako bi lahko po tem ostal priča? Preprosto, verjel sem, da so takšne stvari posledica človeške nepopolnosti, da ljudje z osebnimi razlagami bežijo naprej, toda na koncu bo Jehova stvari popravil in razkril resnico, ko bo prišel čas, da jo spoznamo.

Preostalega dela tega odstavka ne bom upošteval, saj gre za antitetično razlago, ki ni veljavna.⁶² Mislim pa, da si zadnji odstavek odgovornega pisma zasluži vašo pozornost:

Skupaj z vami se veselimo razpleta dogodkov, saj vemo, da je razumevanje svetopisemskih prerokb vedno najboljše, ko so se prerokovani dogodki že zgodili.

Mislili bi, da je skoraj dva tisoč let po tem, ko so se zgodili prerokovani dogodki, dovolj dolgo obdobje, da bi lahko prišli do ustreznega razumevanja, vendar očitno ni tako.

Spet bi moral takrat spoznati, da je nekaj zelo narobe, vendar sem bil star šele 25 let in do takrat v svojem življenju nisem bil deležen trdne duhovne hrane, zato moje zaznavne sposobnosti še niso bile »izurjene za razločevanje med dobrim in zlim«.⁶³ S pogledom nazaj, ki se je porodil iz dolgoletnih izkušenj, zdaj vidim, da vodstvu Organizacije ni pomembna resnica, temveč ohranitev njihove avtoritete, ki jo vedno opravičujejo v imenu ‘enotnosti’. Menim, da jih je prav ta motivacija - potreba po ohranitvi položaja avtoritete - gnala, da so v enaindvajsetem stoletju, potem ko so bile vse prejšnje razlage opuščene, prišli do nove razlage Matejevega evangelija 24:34 glede »tega rodu«.

Jezus svojim učencem zagotovi jamstvo

Med sedenjem na Oljski gori so nekateri Jezusovi učenci Jezusa prosili za znamenje, ki bi jih opozorilo na njegov prihod kot izraelskega kralja. Nanje je vplivalo splošno judovsko prepričanje, da se bo Mesija povzpel na oblast in da bo izraelsko ljudstvo ponovno zavladalo vsem drugim kraljestvom sveta.

Seveda pa to, da so prosili za znak, še ni pomenilo, da ga bodo dobili. Vse, za kar prosimo, nam bo dano, če bo v skladu z Jehovovo voljo, kakor pojasnjuje Janez:

In glede Boga smo prepričani, da nas sliši v vsem, kar koli prosimo po njegovi volji. (1 Jn 5:14)

Ali je bila Božja volja, da bi imeli znamenje, ki bi jim pokazalo, kako blizu so začetku mesijanskega kraljestva? Ne, ni bilo. Celo Jezus je priznal, da niti on sam ni imel pojma, kdaj se bo začelo Kraljestvo. V svojem odgovoru jim je dejal:

Zato bedite, ker ne veste, kateri dan pride vaš Gospod. (Matej 24:42)

Zato bodite tudi vi pripravljeni, saj bo Sin človekov prišel ob uri, ko si ne boste mislili. (Matej 24:44)

Ali nam ti dve vrstici, ki sta podani v okviru njegovega odgovora na vprašanje učencev, puščata kakšno negotovost glede tega, zakaj ne bi smeli iskati znamenj? Dejansko Jezus začne svoj odgovor na njihovo vprašanje z zelo močnim opozorilom:

»Pazite, da vas ne bo kdo zavedel. Mnogi bodo namreč prišli v mojem imenu in govorili ‚Jaz sem Kristus‘, in bodo mnoge zavedli. Slišali boste vojne glasove in vesti o vojnah. Glejte, da se ne prestrašite, kajti to se mora zgoditi. Vendar to še ne bo konec. Vstal bo namreč narod proti narodu in kraljestvo proti kraljestvu in kraj za krajem bo doživljal lakote in potrese. Vse to pa je le začetek bolečih nadlog. (Matej 24:4-8)⁶⁴

Zato so bile njegove prve besede učencem, da bodo mnogi prišli na podlagi njegovega imena, češ da so Jezusovi predstavniki, in rekli: »Jaz sem Maziljenec.« Z drugimi besedami, jaz sem tisti, ki ga je Jezus mazilil, da bi vodil njegovo ljudstvo. (Ali vam to kaj pove?)

Jezus pravi, da ko doživljamo katastrofalne dogodke, kakor so to vojne, lakota, pandemije in potresi, jih ne smemo sprejeti kot znamenja, ki bi jih ti lažni maziljenci lahko uporabili, da bi nas zavedli.

Stražni stolp se s tem sklepom ne strinja. Trdi, da so te vrstice sestavljeno znamenje za prepoznavanje Kristusove navzočnosti. Morda imate s tem težave zaradi dolgoletne indoktrinacije s strani Stražnega stolpa.

Eden od načinov za ugotavljanje resničnega razumevanja vsake preroške razlage je, da preverimo, ali se vse ujema z dejanskimi zgodovinskimi dogodki; ali če si izposodim besedno zvezo, ki jo je sedež Stražnega stolpa uporabil v svoji korespondenci z mano leta 1974: »V veliki meri se moramo ravnati po tem, kako so se stvari dejansko odvijale.«⁶⁵

Uporaba »ta rod« za leto 1914

Najprej se lahko vprašamo, zakaj je Organizacija vedno učila, da obstaja le eden rod ljudi, ki živi od leta 1914 do Harmagedona? Da bi odgovorili na to vprašanje, začnimo z branjem ustreznih vrstic iz Matejevega evangelija:

Tako tudi VI, ko boste vse to videli, vedite, da je on blizu, pred vrati. Resnično VAM povem, da ta rod nikakor ne bo preminil, dokler se vse to ne bo zgodilo. Nebo in zemlja bosta prešla, toda moje besede nikakor ne bodo prešle. (Matej 24:33-35)

Besedna zveza »vse to« se v teh treh vrsticah pojavi dvakrat. Kaj so vse te stvari?

Če bi eksegetično pregledali 23. in 24. poglavje Matejevega evangelija in iskali pomen vseh teh stvari, bi se gotovo ustavili pri vrsticah, ki uporabljajo isto besedno zvezo. Na primer:

Kače, gadja zalega, kako boste ubežali obsodbi gehene? Zato VAM pošiljam preroke, modrece in javne učitelje. Nekatere od njih boste ubili in pritrdili na kol, nekatere boste bičali po svojih sinagogah in preganjali od mesta do mesta, da pride na VAS vsa pravična kri, prelita na zemlji, od krvi pravičnega Abela do krvi Berehjájevega sina Zaharíja, ki STE ga umorili med svetiščem in oltarjem. Resnično VAM povem, da bo vse to prišlo nad ta rod. (Matej 23:33-36)

Jezus se je potem odpravil iz templja, in ko je že odhajal, so k njemu pristopili njegovi učenci, da bi mu pokazali tempeljske zgradbe. Odgovoril jim je: »Ali vidite vse to? Resnično VAM povem: tu ne bo ostal kamen na kamnu, vse bo porušeno.« (Matej 24:1, 2)

Vstal bo namreč narod proti narodu in kraljestvo proti kraljestvu in kraj za krajem bo doživljal lakote in potrese. Vse to pa je le začetek bolečih nadlog. (Matej 24:7, 8)

Tako tudi VI, ko boste vse to videli, vedite, da je on blizu, pred vrati. Resnično VAM povem, da ta rod nikakor ne bo preminil, dokler se vse to ne bo zgodilo. (Matej 24:33, 34)

Lahko trdimo, da se »vse to« nanaša na stvari, ki jih je Jezus napovedal in ki niso bile omejene na vojne, lakoto itd. ampak tudi na preganjanje, ki naj bi ga judovski kristjani utrpeli od nasprotnikov, in na Božjo kazen za judovske verske voditelje in njihov narod z uničenjem mesta s templjem.

Za Organizacijo se vse to nanaša na vojne, lakoto, kuge in potrese ter izključuje druge stvari, o katerih govori Jezus. Zaradi te kratkovidne osredotočenosti Družbe WT se ozirajo na ljudi, ki so bili priča prvi svetovni vojni, pandemiji španske gripe leta 1918 in lakoti, ki je sledila vojni - da ne omenjamo potresov, ki so se morda zgodili v tistem času. Trdili so, da ti ljudje ne bodo pomrli, preden se ne bodo zgodile tudi vse druge stvari, o katerih je govoril Jezus. Težava je v tem, da vse druge stvari, o katerih je govoril Jezus, vključujejo dogodke, ki so se zgodili šele v prvem stoletju: uničenje mesta in templja.

Tu spet nastopi eisegeza. Kaj imajo stvari, ki so se zgodile v Jeruzalemu med letoma 66 in 70 po Kristusu, skupnega z današnjim časom? Nič, razen če lahko sprejmemo idejo, ki jo Društvo Stražni stolp promovira že od Russellovega časa, in sicer, da ima ta prerokba dve izpolnitvi.

Organizacija prvo izpolnitev imenuje manjša izpolnitev (tip), ki se nanaša na uničenje Jeruzalema. Drugo izpolnitev imenujejo večja izpolnitev (antiteza), ki se nanaša na dogodke v današnjem času.

Si še vedno z mano?

Če je tako, potem lahko vidite, kako so lahko v dvajsetem stoletju s pomočjo rodu izračunali, kako blizu je po njihovem mnenju konec. Po Svetem pismu je običajna življenjska doba med 70 in 80 leti:

Naših dni je sedemdeset let, in če smo posebej krepki, osemdeset let, prinašajo pa samo težave in trpljenje. Hitro minejo in mi odletimo. (Psalm 90:10)

Če bodo ljudje, ki so bili dovolj stari, da so bili leta 1914 priča prvi svetovni vojni, še živi, da bodo videli konec sistema stvari, je bilo za Watch Tower otročje lahko ugotoviti, kako blizu bi moral biti Harmagedon.

Prilagoditev »ta rod«

Ko sem leta 1967 končal srednjo šolo, je veljalo prepričanje, da morajo biti pripadniki generacije 1914 dovolj stari, da razumejo pomen dogodkov iz leta 1914. Ta utemeljitev je veljala še leta 1985. Na primer:

Božja sodba mora biti zato izvršena, preden generacija od 1914. povsem izumre. Od te generacije pa še vedno živi precejšnje število ljudi. Leta 1980 je na primer v Zvezni republiki Nemčiji živelo še 1 597 700 oseb, ki so bili rojeni leta 1900 ali še prej.⁶⁶

Vendar je bila le štiri leta pozneje izvedena manjša prilagoditev, s katero so pridobili več časa. Za pripadnike te generacije ni bilo več potrebno, da bi bili dovolj stari, da bi bili priča dogodkom leta 1914. Zdaj so bili v ta rod uvrščeni tudi dojenčki, rojeni tistega leta.

Že več kot sedem desetletij ljudje te generacije, ki živi od leta 1914, doživljajo izpolnitev dogodkov iz Jezusove prerokbe v 24. poglavju Matejevega evangelija. Zato se to časovno obdobje bliža koncu, obnova raja na zemlji pa je blizu.« (Mt 24:32-35; prim. Psalm 90:10)⁶⁷

Proti koncu dvajsetega stoletja so ljudje zaradi napredka medicine živeli dlje. To je Organizaciji omogočilo, da je pogledala dlje od 80-letne meje, zato so v devetdesetih letih prejšnjega stoletja Psalm 90:10 opustili, saj se je povečalo upanje, da bo prvotna razlaga, da bo ena generacija dočakala Armagedon, še vedno držala.

Dramatičnih dogodkov iz leta 1914 se še danes spominja le majhen odstotek ljudi. Ali bo ta starejša generacija odšla, preden bo Bog rešil zemljo pred propadom? Glede na svetopisemske prerokbe ne. »Ko boste vse to videli,« je obljubil Jezus, »vedite, da je blizu pri vratih. Resnično, povem vam, da ta rod nikakor ne bo minil, dokler se vse to ne zgodi.« (Mt 24:33, 34)⁶⁸

Z leti, ki jim ni bilo videti konca, je bilo treba izvesti dodatne prilagoditve. Generacija ni bila več zasidrana v letu 1914, ampak je bila odrezana, da bi lahko vodstveno telo rešilo svoj ključni nauk za vzbujanje umetnega občutka nujnosti pri čredi, kakor kaže ta članek v Stražnem stolpu iz leta 1994:

Mnogi danes živeči so bili očividci prve svetovne vojne, ko se je začela ta sodobna izpolnitev. Toda tudi če ste se rodili po letu 1914, ste bili priča uresničitvi Jezusove prerokbe.⁶⁹

Nazadnje je Vodstveni organ opustil doktrino »rodu«

Ker pa je čas nezadržno tekel naprej in mu ni bilo videti konca, je bila Organizacija prisiljena popolnoma opustiti svojo razlago Matejevega evangelija 24:34. Ali so priznali, da so se motili? Ali so priznali, da so zavajali čredo z lažnim upanjem, ki je temeljilo na spekulativni razlagi? Ali je bilo sploh kakšno opravičilo, kakšna velika mea culpa?

Ne! Namesto tega so se vrnili k taktiki, ki so jo že večkrat uporabili, da bi se izognili odgovornosti: Krivdo so naprtili nekomu drugemu. Naslednje besedilo je povzeto po številki »Vprašanja bralcev«, ki je izšla 1. junija 1997 v reviji Stražni stolp.

Tako najnovejše informacije o »tem pokolenju« niso spremenile našega razumevanja dogodkov iz 1914. leta. Le še bolj razumemo Jezusovo rabo besede »rod« oziroma »pokolenje«, kar nam pomaga uvideti, da to ni temelj za računanje, da bi glede na 1914. leto izračunavali, kako blizu konca smo.⁷⁰

Oseba, ki bi to brala brez poznavanja zgodovine in doktrin Jehovovih prič, bi ta odstavek verjetno razumela kot opomin. Temu bralcu ne bi bilo mogoče zameriti, če bi domneval, da pisec popravlja napačno dojemanje bralcev Stražnega stolpa in jih morda rahlo kaznuje, ker so se dali zapeljati z nebesednimi časovnimi izračuni.

V tem članku ni ničesar, kar bi kazalo na to, da so založniki revije krivi, ker so ljudem vzbujali upanje. Namesto da bi sledili zgledu svetopisemskih likov, kakor sta kralj David in apostol Pavel, ki sta odkrito priznala svoje grehe in se pokesala, se je Vodstveni organ odločil, da bo razlago, ki je negativno spremenila življenja milijonov, pobelil in pasivno prevalil krivdo na druge. V istem članku so zapisali:

Seveda moramo vsi priznati, da teh Jezusovih besed nismo zmeraj tako razsodno dojemali. Nepopolni ljudje pač težijo k temu, da bi bili glede prihajajočega konca določni. Spomnimo se, da so celo apostoli želeli natančnejši odgovor, saj so ga vprašali: »Gospod, ali boš v tem času obnovil izraelsko kraljestvo?« (Dejanja 1:6, EI)

Današnji Božji služabniki so s podobnimi iskrenimi namerami skušali iz Jezusovega govora o »pokolenju« razbrati kakšne očitne časovne elemente, računajoč od 1914. leta. Razmišljali so denimo: Pokolenje lahko živi 70 do 80 let. Če ga sestavljajo ljudje, ki so ob izbruhu prve svetovne vojne bili dovolj stari, da so doumeli njen pomen kot tudi pomen razvoja drugih dogodkov, lahko bolj ali manj natančno izračunamo, kako blizu je konec.

Toda ali se je takšno sicer dobronamerno mišljenje ujemalo s svarilom, ki ga je Jezus dal v nadaljevanju? Povedal je namreč: »Za tisti dan in uro pa nihče ne ve, ne angeli nebeški, ne Sin, edini Oče sam. […] Čujte torej, ker ne veste, katerega dne pride Gospod vaš.« (Matej 24:36–42)⁷¹

Pozorno analizirajmo te tri odstavke.

»Nepopolni ljudje so nagnjeni k temu, da…« Kadarkoli pričo vprašate o neuspešnih napovedih, vam bo odgovorila: »To je pač posledica človeške nepopolnosti.« Z drugimi besedami: »Ne vznemirjajmo se. Vsi delajo napake.«

Povsem prav. Vsi delajo napake. Toda kako se počutite, ko kdo naredi napako, ki vam povzroči bolečino in trpljenje, in kljub temu noče prevzeti odgovornosti za svojo napako? Kako se počutite, ko kdo ne prizna, da je bil za težavo kriv, in noče reči: »Žal mi je!« Kako se počutite, ko ste bili zavedeni - včasih za veliko osebno ceno - in oseba, ki vas je zavedla, ni pripravljena povrniti škode?

Ali jih boste v takem primeru opravičili, ker »nihče ni popoln«, ali pa boste ljudem omogočili, da nadaljujejo z ravnanjem, ki je preprosto nesprejemljivo, celo grešno?

Če nadaljujemo z razčlenitvijo zgornjih treh odstavkov, dobimo naslednje: »S podobnimi iskrenimi nameni so Božji služabniki… poskušali izpeljati… jasen časovni element, izračunan iz leta 1914…«

Ena od težav, ki sem jih imel z vodstvom Organizacije že kot mladenič v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja, je bila njihova nepripravljenost priznati svoje napake. Včasih so doktrinarne spremembe uvajali z uporabo pasivnega glagolskega časa. Napisali so »bilo je mišljeno«, vendar ste le redko lahko prebrali »smo mislili«, razen če je ta »mi« lahko vključeval vse Jehovove priče, kakor je to v primeru spremembe, ki jo trenutno obravnavamo.

Kdo natančno so »Božji služabniki« v zgornjem izreku? Povprečna Jehovova priča ni poskušala »izpeljati kakega jasnega časovnega elementa, izračunanega iz leta 1914«. Redne Jehovove priče verjamejo v to, kar jim sporočajo publikacije. Če tega ne storijo, tvegajo, da bodo izobčeni zaradi povzročanja »razkola«!

Naslednja zgovorna naslovnica Stražnega stolpa iz leta 1984 (slika 3) je primer, kako so Jehovove priče pripravljene, da brez pomislekov verjamejo temu, kar jih učijo.

Slika 3. Stražni stolp, 15. maj 1984.

Poskus, da bi svoje dejanje zmehčali, češ da je enakovredno vprašanju iz Apostolskih del 1:6 (»Gospod, ali boš v tem času obnovil kraljestvo Izraelu?«), je še en dokaz, da si niso želeli priznati svojega neverjetnega neuspeha in s tem povezane odgovornosti, saj so s tem uničili življenje in upanje milijonov iskrenih kristjanov.

Apostoli so postavili preprosto vprašanje in dobili jasen odgovor. Niso šli naprej in desetletja razglašali lažnega prepričanja, s katerim so merili, kako blizu je konec. Držali so se tega, kar je rekel Jezus, in sicer, da poznavanje Božjih časov in dob ni njihova stvar.

»Vprašanje bralcev« v Stražnem stolpu z dne 1. junija 1997 se konča z zadnjim opozorilom Božjim služabnikom, da bi morali upoštevati Jezusovo opozorilo, da nihče ne more vedeti ne dneva ne ure. To je še posebej pokroviteljsko - in odkrito povedano, precej nečastno - glede na to, da so le devetindvajset let prej Božjim služabnikom svetovali ravno nasprotno - naj ne upoštevajo Jezusovih besed o poznavanju časa konca. Opazujte, kaj so rekli v tem članku Stražnega stolpa iz leta 1968:

To ni čas, da bi se igrali z Jezusovimi besedami, da »o tistem dnevu in uri nihče ne ve, ne angeli v nebesih ne Sin, ampak samo Oče«. (Mt 24:36) Nasprotno, to je čas, ko bi se morali dobro zavedati, da se konec tega sistema stvari hitro približuje svojemu nasilnemu koncu. Da ne bo pomote, dovolj je, da Oče sam pozna »dan in uro«!⁷²

Vodstveni organ ponovno oživlja doktrino »rod«

Kljub vsemu zgoraj navedenemu moram priznati, da sem občutil olajšanje, ko sem leta 1997 v Stražnem stolpu prebral sporočilo, da tega rodu ne bomo več uporabljali kot sredstvo za izračunavanje, kako blizu je konec. Končno smo lahko odpravili lažno upanje in razočaranje, ki ga prinaša. Namesto tega smo se lahko osredotočili na razvijanje svojih krščanskih osebnosti. Ne glede na to, ali se Jezus vrne še v času našega življenja ali pa bomo morali umreti, preden ga bomo lahko srečali, v vsakem primeru imamo na voljo omejen čas, v katerem lahko zgradimo odnos z Bogom Jehovo, katerega rezultat je večno življenje. Menil sem, da bi se morali osredotočiti prav na to, ne pa na umeten občutek nujnosti, ki je nastal zaradi napačne in zgrešene razlage.

Slika 4. Napis na njej se glasi: »Ta rod nikakor ne bo minil, dokler se vse to ne zgodi«.

Olajšanje, ki sem ga takrat čutil, se je končalo enajst let pozneje z objavo članka v Stotniku z dne 15. februarja 2008⁷³, ki je prinesel spremembo v razumevanju tega, kdo sestavlja ta rod. Takrat se mi je zdelo zelo nenavadno, da je celoten študijski članek, namenjen predstavitvi ene same, na videz nepomembne točke: da generacija iz Matejevega evangelija 24:34 ni bila sestavljena iz vseh ljudi, ki so živeli leta 1914, ampak samo iz Jezusovih maziljenih privržencev. Ker njegovi sledilci v povprečju živijo enako dolgo kakor vsi ostali, se je zdelo, da založniki delajo nesmiselno razliko in temu namenjajo celoten študijski članek Stražnega stolpa. Kako čudno!

Zato sem začutil, da se dogaja nekaj pomembnega, česar nam niso povedali. Na primer, vznemirila me je ta opomba na strani 24:

Časovno obdobje, v katerem živi »ta rod«, se ujema z obdobjem, ki ga zajema prvo videnje v knjigi Razodetje (Raz. 1:10-3:22). Ta značilnost Gospodovega dne traja od leta 1914 do smrti in vstajenja zadnjega izmed zvestih maziljencev. Glej Razodetje - pred nami je njegov veliki vrhunec! Stran 24, četrti odstavek.

Jezus jasno pravi, da »ta rod nikakor ne bo minil.« Ker so vsi maziljenci, ki so živeli leta 1914, umrli leta 2008, nisem mogel razumeti, na kaj je pisec članka meril. K moji osuplosti je prispevala še ta slika s strani 24, ki je prikazana na sliki 4.

Ali so hoteli nakazati, da maziljenci iz leta 1914 niso odšli? Ali naj bi prišlo do ponovne opredelitve pojma »minil«? Odgovor se skriva v okvirčku na strani 25 članka v Stražnem stolpu (glej sliko 5), ki se glasi:

Ali lahko natančno izračunamo, kdaj se bo iztekel čas ‚temu rodu‘?

Beseda »rod« se običajno nanaša na ljudi različnih starosti, ki živijo istočasno v nekem obdobju oziroma v času nekega dogodka. V 2. Mojzesovi 1:6, SSP, denimo piše: »Potem so Jožef in vsi njegovi bratje in ves tisti rod umrli.« (Poudarili mi.) Jožef in njegovi bratje niso bili enake starosti, vendar so bili priča istim dogodkom v istem časovnem obdobju. V »tisti rod« so denimo spadali tudi tisti izmed Jožefovih bratov, ki so se rodili pred njim. Nekateri izmed njih so ga tudi preživeli. (1. Mojz. 50:24) Drugi izmed ‚tistega rodu‘, kot je bil denimo Benjamin, pa so se rodili za Jožefom in so verjetno živeli še zatem, ko je on že umrl.

Kadar se torej izraz »rod« nanaša na ljudi, ki živijo v določenem času, ne moremo natančno izračunati, kdaj se temu rodu čas izteče, vemo pa, da se to enkrat zagotovo zgodi, in to v razumnem času. Zato Jezus z izrazom »ta rod«, zapisanim v Mateju 24:34, svojim učencem ni dal matematične formule, po kateri bi lahko izračunali, kdaj se bodo končali ‚zadnji dnevi‘, temveč je celo poudaril, da »za tisti dan in uro« ne bodo vedeli. (2. Tim. 3:1; Mat. 24:36)

Slika 5. Ali lahko natanko izračunamo kdaj se bo iztekel čas »temu rodu«?

Če to preberemo za nazaj, ugotovimo, da je Vodstveni organ ravnal zelo dvolično. Na primer, postavlja temelje za to, kar se bo zgodilo le dve leti pozneje, leta 2010 - zloglasno »prekrivanje rodov«, ko pravi, da se »beseda »rod« običajno nanaša na ljudi različnih starosti, katerih življenja se prekrivajo…«. Nato pravi, da se »izraz ‘rod’ uporablja v zvezi z ljudmi, ki živijo v določenem času, natančne dolžine tega časa pa ni mogoče navesti, razen da ima konec in da ne bi bil predolg«.

Ta okvir je temelj za premišljeno, sedem let trajajoče uvajanje doktrine, da bi obudili doktrino rodu. Vendar se okvir sama po sebi zdi nedolžen in Jehovove priče prepričuje, da Vodstveni organ tega sploh ne misli storiti. V njem je zapisano: »: »Jezus svojim učencem ni dal formule, po kateri bi lahko določili, kdaj se bodo končali ‘zadnji dnevi’.« To ni laž, je pa zavajajoče. Res je, da nam Jezus ni dal formule za izračun dolžine zadnjih dni. Vendar bo to storil Vodstveni organ, ki bo neizogibno trdil, da prihaja od Jezusa!

Prehajamo na drugo fazo načrta Vodstvenega organa: Priče so v številki Stražnega stolpa iz 15. aprila 2010 dobile novo definicijo besede »rod«, ki je ne najdemo ne v Svetem pismu ne v nobenem slovarju ali posvetnem delu. Če se navežemo na članek iz leta 2008, dobimo tole:

Sveti duh kot tretje osvetljuje biblijske resnice. (Preg. 4:18) »Zvesti in preudarni suženj« nam že dolga leta razkriva biblijske resnice predvsem po tej reviji. (Mat. 24:45) Pomislimo denimo na razumevanje tega, kdo sestavlja »rod«, ki ga je omenil Jezus. (Beri Matej 24:32–34.) Koga je imel Jezus pri tem v mislih? V članku »Kaj zate pomeni Kristusova navzočnost?« je bilo pojasnjeno, da z besedno zvezo »ta rod« ni imel v mislih hudobnih ljudi, temveč svoje učence, ki so bili kmalu zatem maziljeni s svetim duhom. Mislil je na svoje maziljene sledilce v prvem stoletju kot tudi na tiste v naših dneh, ki ne bodo samo videli znamenja, temveč tudi dojeli njegov pomen – namreč da je Jezus »pred vrati«.

Kaj to pojasnilo pomeni za nas? Resda ne moremo točno izračunati, kako dolgo traja »ta rod«, vendar je dobro, da imamo v zvezi z besedo »rod« v mislih več stvari: v Bibliji se izraz »rod« običajno nanaša na ljudi različnih starosti, katerih življenje se delno prekriva; čas, v katerem živi en »rod«, je omejen, poleg tega ni nerazumno dolg. (2. Mojz. 1:6) Na koga se torej nanaša izraz »ta rod«, o katerem je govoril Jezus? Očitno je mislil na maziljence različne starosti, ki živijo v istem obdobju: življenje maziljencev, ki so na lastne oči videli znamenje, ki je postalo očitno leta 1914, se mora delno prekrivati z življenjem maziljencev, ki bodo videli začetek velike stiske. Ta rod je imel svoj začetek in bo nedvomno imel tudi svoj konec. Glede na to, da so se različne značilnosti napovedanega znamenja že izpolnile, je očitno, da je velika stiska že blizu. Če imamo jasno v mislih, v kako resnem času živimo, ter smo budni, kažemo, da živimo v skladu z vse večjo lučjo in da dovolimo, da nas vodi sveti duh. (Mar. 13:37)⁷⁴

Spomnim se, kako mi je ob branju tega članka zastalo srce. Tega nisem mogel opravičiti kot posledico človeške nepopolnosti. Tu so si dejansko izmišljali stvari, in to neumne stvari. To je bila izmišljotina, preprosto in jasno. Sklicevanje na Drugo Mojzesovo knjigo 1:6, prvič predstavljeno v okvirčku na strani 25 članka iz leta 2008, ne podpira te nove opredelitve rodu. Preberimo kontekst:

To so imena Izraelovih sinov, ki so prišli v Egipt z Jakobom, vsak s svojo družino: Izakar, Zabulon in Benjamin, Dan in Neftalij, Gad in Ašer. Vseh, ki so se rodili Jakobu, je bilo 70, Jožef pa je bil že v Egiptu. Jožef je nazadnje umrl, prav tako vsi njegovi bratje in celoten tisti rod. (2. Mz 1:1-6)

Organizacija uporablja to vrstico iz 2. Mojzesove knjige, da bi podprla idejo o prekrivanju rodov, vendar ta vrstica tega sploh ne pove. Rod, ki je prišla v Egipt, je štela 70 ljudi. Kaj jih je opredelilo kot rod? Dejstvo, da so prišli v Egipt skupaj. To je bilo 70 ljudi - generacija, ki je prišla v Egipt. Bili so različnih starosti - nekateri so bili otroci, drugi starejši -, toda skupni element, ki jih je povezoval v edeen rod, je bila skupna izkušnja, da so skupaj prišli v Egipt. Vsak otrok, ki bi se rodil po njihovem prihodu v Egipt, ne bi bil del tga rodu, saj ta otrok ni bil del 70 ljudi, ki so se izselili v Egipt. Čeprav bi se jim torej desetletja pozneje rodili ljudje, katerih življenja bi se do neke mere prekrivala z življenji 70, ti ne bi veljali za del rodu, ker niso prišli v Egipt z Jakobom.

Ko je bil umorjen predsednik John F. Kennedy, sem bil v srednji šoli. Dogodka se dobro spominjam. Vtisnil se mi je v možgane. Milenijci, rojeni dolgo po tem dogodku, se ga ne spominjajo in bi se jim smejali, če bi trdili, da so del generacije predsednika Kennedyja. Vendar so po opredelitvi Organizacije ti milenijci del te generacije, ker se njihova življenja prekrivajo z mojimi. Smešno!

Rodil sem se po drugi svetovni vojni, vendar sta jo oče in mati doživela. Moja babica je preživela prvo svetovno vojno, ko je umrla, sem imel 19 let. Ali to pomeni, da sem del generacije, ki se je borila v obeh svetovnih vojnah? Če bi to trdil, bi bil v posmeh. A kljub vsej tej preprosti logiki Vodstveni organ pričakuje, da bodo priče opustile razum in z velikim skokom vere sprejele nezaslišani nauk. Ne z vero v Boga, ampak z vero v ljudi.

Če se vrnemo h ključnemu - pravzaprav edinemu - stavku, ki ga Vodstveni organ uporablja v podporo temu nauku, kaj bi ustrezalo »vstopu v Egipt« v današnjem času? Ali ne bi bil to enkratni dogodek začetka vojne leta 1914? Podobno kakor 70 oseb, ki so vstopile v Egipt, bi se tudi življenja tistih, ki so bili priča prvi svetovni vojni, prekrivala, saj so bili nekateri takrat še otroci, drugi pa stari in tik pred smrtjo. Kljub temu so bili vsi del ene generacije. Med njimi je bila tudi moja babica, a čeprav se je moje življenje z njenim prekrivalo za 19 let, me ni bilo ob tistem dogodku, ki je opredelil to generacijo. Tako Drugo Mojzesovo knjiga 1:6 kakor tudi nauk JP o začetku zadnjih dni imata eno skupno lastnost: govorita o eni sami časovni točki, dogodku, ki določa tiste, ki so ga doživeli. Tistih, ki pridejo po njem, ne moremo šteti za del te generacije.

Prav tako je treba omeniti, da v članku iz leta 2010 Vodstveni organ, ki se zdaj razglaša za zvestega in diskretnega sužnja, trdi, da je glavni Božji kanal za širjenje večje svetlobe.

To novo razumevanje je torej »luč od Jehova Boga«. Vendar pa je prejšnje razumevanje - prav tako domnevno svetloba od Jehova - zavrnjeno kot posledica nepopolnosti Božjih služabnikov.

Na žalost vodstvenega telesa precej Božjih služabnikov ni verjelo v to novo razlago. Preprosto se jim ni zdela smiselna, in mnogi so se spraševali, kaj se skriva za vsem tem.

Zakaj bi Vodstveni organ poskušal uveljaviti tako smešen doktrinarni nauk?

Ustvarjanje umetne nujnosti

Revija Stražni stolp⁷⁵ že od leta 1879 oznanja skorajšnjo Jezusovo vrnitev v Harmagedonu. Prvi preučevalci Svetega pisma in Jehovove priče, ki so nastale iz redkih skupin, ki so leta 1931 ostale zveste J. F. Rutherfordu, so živeli v pričakovanju, da je Jezusov prihod neizbežen. Skozi desetletja so različne prilagoditve razlage Matejevega evangelija po Mateju 24:34 to upanje še okrepile.

Leta 1997 je Organizacija opustila doktrino rodu kot merilo za merjenje trajanja zadnjih dni. S tem so bili člani oropani pomembnega občutka nujnosti, ki je bil gonilo Organizacije od Russellovih časov naprej. Če je Vodstveni organ želel ohraniti svoj nadzor in položaj, je moral ponovno vzpostaviti ta občutek nujnosti.

Zdaj se zdi, da je bil načrt izdelan in počasi uresničen v sedmih letih. Začelo se je leta 2008 z novo opredelitvijo rodu iz Matejevega evangelija 24:34. Ta ni bila več sestavljena iz vseh ljudi, ki so živeli leta 1914, ampak se je nanašala samo na takrat živeče maziljene kristjane. Naslednji korak, uveden dve leti pozneje, je omogočil, da je druga generacija maziljenih, ki niso živeli leta 1914, postala del rodu iz leta 1914: prekrivajoči rod. Vendar to še vedno ni dovolj skrajšalo časovnega obdobja, da bi se pojavila nujnost, potrebna za ohranjanje črede v strahu pred zamujanjem in smrtjo v Harmagedonu, če ne bi ostali zvesti Organizaciji. Potrebno je bilo nekaj več, kar se je zgodilo pet let pozneje, leta 2015.

David Splane skrajša obdobje rodu

V osemdesetih letih 20. stoletja je bilo še vedno veliko »maziljenih« Jehovovih prič, ki so bile priče dogodkom iz leta 1914. Ko to pišem, je približno 20 000 Jehovovih prič, ki trdijo, da spadajo med maziljene. Kdor se je rodil v osemdesetih letih prejšnjega stoletja in spada v to skupino, je zdaj star 40 let. Torej bi ta rod zlahka trajala še 40 ali 50 let. Težko je čutiti zaskrbljenost zaradi Harmagedona, če je do njega še pol stoletja.

Slika 6. David Splane s svojo tabelo »prekrivajočega« se rodu.

Tako je bil tretji korak načrta predstavljen septembra 2015 v videoposnetku na spletni strani JW Broadcasting⁷⁶, ki ga je predstavil član vodstvenega organa David Splane. V razumevanje tega rodu je vpeljal nadaljnjo »izboljšavo«, ki je močno skrajšala časovno obdobje in konec tega sistema stvari premaknila v bližnjo prihodnost. Prekrivanje ni več temeljilo na življenjski dobi maziljenca. Namesto tega je temeljilo na času njihovega maziljenja.

Splane je to ponazoril z življenjsko dobo Freda Franza, nekdanjega predsednika društva Stražni stolp. David je pojasnil, da je bil Fred Franz maziljen leta 1913 in je umrl leta 1992. Nato je pokazal, da kdo, ki se je rodil leta 1990, ne bi spadal v generacijo 1914, čeprav se njegova življenjska doba prekriva z življenjsko dobo Freda Franza. Da bi bil posameznik del tega rodu, bi moral biti maziljen s svetim duhom, ko je bil Fred Franz še živ. Ker priče verjamejo, da tiste redke posameznike, ki prejmejo maziljenje s svetim duhom, Bog izbere med dolgoletnimi zvestimi služabniki, iz tega sledi, da bi bila oseba, ki je bila maziljena, ko je bil Fred Franz še živ, rojena 40 ali 50 let prej. Z drugimi besedami, maziljenci, ki sestavljajo drugi del prekrivajočega se rodu, so zdaj stari 70 let ali več. Konec mora biti torej »neizbežen«.«

Zakaj se mi zdi ta zadnja izboljšava moteča? Preprosto zato, ker dokazuje, da je bila celotna sprememba doktrine premišljena. Že leta 2008 so vedeli, kam bodo s tem šli.

Predpostavimo, da pojasnilo iz leta 2008, ki omejuje sestavo tega rodu le na maziljene kristjane, ne bi bilo nikoli objavljeno. Ali bi to kaj spremenilo razumevanje prekrivajočega se rodu, predstavljeno leta 2010? Očitno ne. Ne glede na to, ali govorimo samo o maziljenih kristjanih ali o vseh na zemlji, bi še vedno lahko razložili, da se bodo življenja ljudi, ki bodo živeli leta 1914, prekrivala z življenji ljudi, ki bodo ob prihodu Harmagedona še živeli. Zakaj so se torej leta 2008 odločili omejiti generacijo samo na maziljene kristjane? Božje razodetje? Ali se Jehova ukvarja s fragmentarnim preroškim razodetjem in vsakih nekaj let doda košček v sestavljanko? V Svetem pismu za to ne vidim nobenega dokaza, kaj pa vi?

Tako smo dobili novo doktrino, ki je potrebovala sedem let, da se je v celoti uveljavila! Zakaj bi Vodstveni organ to storil? Očitno ni šlo za razodetje od Boga. Kaj torej?

Odgovor se skriva v opozorilu, ki ga je Jehova dal Izraelcem in je zapisano v peti Mojzesovi knjigi:

Ali prorok koji bi se usudio da govori u moje ime ono što mu nisam zapovedio da govori, ili koji bi govorio u ime drugih bogova, takav prorok neka se pogubi. Ako u svom srcu kažeš: »Kako ćemo znati koje reči Jehova nije rekao?« onda znaj ovo: ako prorok kaže nešto u Jehovino ime, pa se to ne dogodi i ne ispuni se, onda to nije rekao Jehova. Taj prorok je to rekao iz drskosti. Ne boj ga se. (5. Mz 18:20-22)

Cilj lažnega preroka je, v poslušalcih vzbuditi strah. Če jih je strah, mu bodo verjeli, in če mu bodo verjeli, bo prevzel nadzor nad njihovimi srci in mislimi. Zato nam Jehova izrecno pravi, naj se lažnega preroka ne bojimo!

Z opustitvijo prvotne razlage tega rodu leta 1997 je Vodstveni organ izgubil dragoceno orodje za zagotavljanje zvestobe črede. Ponovno so morali obnoviti občutek nujnosti, ki je povprečno pričo gnal k temu, da je ostala skladna. Pomembno je, da vidimo pomen časa, v katerem so se pojavili ti koščki nove svetlobe:

2008: Ta rod je omejen na maziljene kristjane.

2010: Ta rod je sestavljen iz generacij, katerih življenjska obdobja se prekrivajo.

2015: Ta rod je sestavljena iz prekrivajočih se maziljenj.

»Na Danskem je nekaj gnilega«

Če želite predstaviti resnico, jo preprosto govorite, in tisti, ki ljubijo resnico, jo bodo pojedli. Vendar pa je treba izmišljotino, še posebej tako za lase privlečeno, kot je prekrivanje generacij, uvesti počasi in prefinjeno. Seme, posajeno leta 2008, ne bo obrodilo sadov še sedem let, dokler ne bo uveden zadnji element njihovega nauka, vendar so morali že od začetka vedeti, da bo potreben. Če bi ta nauk trdno temeljil na Svetem pismu, bi nam ga lahko dali naenkrat, že leta 2008. Toda ta nauk ne temelji na Svetem pismu. Zato so nam ga morali posredovati po delih in nas počasi pripraviti do tega, da smo ga sprejeli.

Kaj je v resnici rod iz Matejevega evangelija 24:34?

Povsem naravno je, da se sprašujemo, na kaj je mislil Jezus, ko je rekel, da »ta rod ne bo preminil«. Iz konteksta njegovih besed je razvidno, da je svojim učencem dajal najmočnejše zagotovilo, da se bo nekaj zgodilo v določenem časovnem okviru. Šel je celo tako daleč, da je rekel, da »bosta nebo in zemlja prešla, moje besede pa nikakor ne bodo prešle« (35. vrstica). Boljšega zagotovila ne morete dobiti. Vendar je uporaba njegovih besed v povezavi z letom 1914, kakor to še vedno počnejo priče, popoln fiasko. Očitno mora obstajati drugačna uporaba, in dejansko obstaja.

V prihodnji knjigi imam namen opraviti eksegetsko analizo celotnega Matejevega evangelija 24. Zakaj ne bi zaenkrat uporabili tega, kar ste se naučili o eksegezi, in to uporabili pri sebi? Začnite s 23. poglavjem Matejevega evangelija. Upoštevajte kulturni kontekst. Upoštevajte stališča njegovih učencev. Kako pogosto je Jezus uporabil besedo »rod« in na koga se je v vsakem primeru nanašal? Ali obstajajo dokazi, da naj bi bilo besedilo Matej 24:34 namenjeno manjši in večji izpolnitvi, kakor trdijo Priče? To je lep majhen raziskovalni projekt za vse nas.

4

Razkrinkavanje lažnih dobrih novic iz leta 1914

Če vam bo tedaj kdo rekel ‚Glej, tu je Kristus!‘ ali ‚Tam je!’, ne verjemite. Pojavili se bodo namreč lažni kristusi in lažni preroki ter bodo delali velika znamenja in čudeže, da bi zavedli, če bi bilo mogoče, tudi izbrane. Glejte! Posvaril sem vas. Če vam torej ljudje rečejo ‚Glej, v pustinji je!’, ne hodite ven. In če vam rečejo ‚Glej, v skrivni sobani je!’, ne verjemite. (Matej 24:23-26)

Kakor sem navedel v prejšnjem poglavju, me je zelo vznemirilo spoznanje, da so moški, ki sem jim zaupal, da mi zagotavljajo »hrano ob pravem času«,⁷⁷ dejansko sposobni zavestno ustvariti lažni nauk. Ker pa sem zdaj vedel, da je vsaj ena doktrinarna razlaga napačna - prekrivanje rodov - sem se odločil, da se poglobim v prepričanja, ki so bila temelj moje vere.

Prvi od teh je bil nauk, da je bil oktobra 1914 Jezus Kristus postavljen v nebesa kot mesijanski kralj, ki sedi na Davidovem prestolu. To nevidno ustoličenje naj bi zaznamovali dogodki na zemlji, ki naj bi bili vidno znamenje.

Kdo od zunaj, ki ima koristi od pogleda iz 21. stoletja na pretekle dobe, bi lahko mislil, da smo bili jaz in moji kolegi priče neverjetno naivni, če smo verjeli takšnemu nauku, vendar bi bila ta sodba glede na zgodovinska dejstva krivična. Učili so me in sem verjel, da je Stražni stolp že od svoje prve objave leta 1879 napovedoval, da se bodo leta 1914 zgodili pomembni dogodki. Po mojem mnenju se je to popolnoma ujemalo s časovnim izračunom, izpeljanim iz Danielovega 4. poglavja, o katerem bomo govorili kmalu. Poleg tega se je zdelo, da izbruh prve svetovne vojne, ki so mu sledile lakote in pandemija španske gripe, izpolnjuje moje JP razumevanje »začetka tesnobe«, o kateri je govoril Jezus in za katero sem mislil, da je sestavljeno znamenje njegove nevidne prisotnosti. Skratka, zdelo se je, da se vse lepo ujema.

Razlaga jedra učenja o 1914. letu

Učenje o nevidni prisotnosti od leta 1914 je ključnega pomena za teologijo Jehovovih prič, saj brez tega Vodstveni organ ne more trditi, da je bilo od Boga imenovano za vodenje Organizacije. Da bi pojasnili, zakaj je tako, upoštevajte, da priče učijo, kako je Jezus prišel pregledat svoj duhovni tempelj kot glasnik zaveze, omenjene v Malahiji 3:1, kmalu po letu 1914. V skladu z uradnim naukom JP je ta pregled trajal nekaj let.⁷⁸ Nato je Jezus do leta 1919 »ugotovil«, da vse krščanske veroizpovedi razen Jehovovih prič niso izpolnile njegovih standardov.⁷⁹

Pred letom 2012 so priče učili, da živi ostanek 144.000⁸⁰ maziljenih sestavlja zvestega in preudarnega sužnja, ki ga Jezus omenja v Evangeliju po Mateju 24:45-51. Splošno je veljalo, čeprav nikoli uradno, da so člani tega maziljenega preostanka, ki so živeli v različnih delih sveta, prispevali novo luč za doktrinarna prepričanja Organizacije. To se je izkazalo za napačno. Spremembe prihajajo le od vodstva znotraj glavnega sedeža.

Nato se je radikalno spremenilo razumevanje, da vsi maziljenci sestavljajo zvestega in preudarnega sužnja. Leta 2012 se je Vodstveni organ Jehovovih prič nenadoma razglasil za izključnega nosilca naziva Zvesti in preudarnegi suženj.⁸¹

Ta doktrinarna sprememba, v nomenklaturi JP imenovana nova luč, je Vodstveni organ spremenila v »edini Jehovov kanal za komunikacijo« s čredo. Kot taki so bili zdaj odgovorni za Gospodovo gospodinjstvo - svetovno skupnost Jehovovih prič - skupaj s finančnimi sredstvi vseh korporacij Stražnega stolpa po vsem svetu.⁸² Poleg likvidnih sredstev so to tudi obsežna nepremičninska imetja, vključno z več deset tisoč nepremičninami v dvorani Kraljestva, vrednimi več milijard dolarjev. Leta 2014 je Organizacija z uradnim odlokom Vodstvenega organa zasegla lastništvo vseh kraljestvenih in zborskih dvoran, ki so jih zgradile in plačale lokalne občine. To jim je omogočilo, da so odredili, da se lahko katerakoli dvorana kraljestva proda brez odobritve lokalne občine, sredstva pa se pošljejo na sedež.⁸³ Poleg tega je bilo treba vsa presežna sredstva na bančnem računu lokalnih občin poslati na sedež. Približno v istem času so okrajni nadzorniki dobili večja pooblastila nad starešinami in so lahko izbrisali vse, za katere so menili, da ne izpolnjujejo organizacijskih zahtev. Občasno se je zgodilo, da so lokalni starešine nasprotovali prenosu sredstev ali prodaji dvorane, vendar jim je bilo rečeno, da morajo ravnati v skladu s tem, sicer jih bo okrajni nadzornik odstranil.

Glede na vse navedeno je skoraj nemogoče preceniti, kako bistvenega pomena je nauk iz leta 1914 za vero Jehovovih prič. Brez nevidne navzočnosti leta 1914 ne bi bilo mogoče, da bi bil leta 1919 imenovan Jezus kot »poslanec zaveze«, ki bi imenoval ugledne može na sedežu Stražnega stolpa za svoje zveste in diskretne sužnje. Brez tega imenovanja iz leta 1919 ne bi bilo svetopisemske podlage za to, da ima Vodstveni organ v lasti premoženje, vredno več milijard dolarjev, niti da izvaja nadzor nad življenji milijonov privržencev.

Vse to pa ni nič v primerjavi z vplivom, ki ga je imelo prepričanje o nevidni Kristusovi prisotnosti na življenjske odločitve posameznih Jehovovih prič. Na milijone občinskih oznanjevalcev - kot so to znani člani skupnosti - je svojo življenjsko pot in upanje na odrešitev stavilo na prepričanje, da so se zadnji dnevi začeli leta 1914 in da se bodo končali pred njihovo smrtjo. Posledično so videli, da bodo preživeli Harmagedon in za vedno živeli v Božjem novem svetu kot podaniki mesijanskega kraljestva.

Ker so jih učili verjeti, da je do konca vedno le še nekaj let, so se nekateri predani moški in ženske odločili za celibat. Drugi so se poročili, vendar niso imeli otrok, saj so menili, da bo bolje ustvariti družino v Novem svetu. Nešteto Jehovovih prič, med njimi tudi jaz, je sledilo nasvetu vodstvenega telesa, naj opustijo visokošolsko izobraževanje in se zadovoljijo s preprostim življenjem. Mnogi so končali z delom na podrejenih delovnih mestih, kakor nočni hišniki ali čistilci oken, da bi lahko »postavili Kraljestvo na prvo mesto«.⁸⁴

Učinek tega nauka je razviden iz grafikona na sliki 7, ki prikazuje Jehovove priče na samem dnu lestvice dohodka/izobrazbe. Njihov nizek izobrazbeni in ekonomski status ni posledica zunanjih kulturnih pritiskov, temveč prisile, ki jo izvaja Vodstveni organ s svojimi publikacijami in programi zborovanj.

Slika 7. Povezanost izobrazbe in družinskega dohodka glede na veroizpoved, ZDA 2014.

Seveda bi bile vse te žrtve upravičene, če bi bila dobra novica, ki jo oznanjajo priče, resnična. Ta dobra novica vključuje prepričanje, da so se zadnji dnevi začeli leta 1914 in da se bodo končali v eni sami generaciji. Vendar pa je od domnevnega začetka zadnjih dni minilo že več ko stoletje in konca ni videti. Ali se Jehovove priče motijo, ko se osredotočajo na kronološke izračune? Je celotna nevidna Kristusova navzočnost leta 1914 le premišljena potegavščina, ali pa je Družba Watch Tower dešifrirala neko božansko skrivnost, ki pripadnikom JP omogoča, da vidijo stvari, ki jih drugi ne morejo? Odgovor na ta vprašanja bomo našli le v Svetem pismu.

Čeprav se morda zdi zastrašujoče, da bi tako temeljni nauk postavili pod svetopisemski mikroskop, se nam, če ljubimo resnico, ni treba ničesar bati, saj nam Jezus zagotavlja, da nas bo »resnica osvobodila«.⁸⁵

Izvor doktrine o 1914. letu

Povprečne Jehovove priče bodo presenečene, ko bodo izvedele, da je bil izračun, na podlagi katerega je bilo leto 1914 opredeljeno kot preroško pomembno leto, narejen pred rojstvom Charlesa Tazeja Russella leta 1852. V prvi polovici 19. stoletja je ameriški baptistični pridigar William Miller ugotovil, da je preroški vzorec s sekundarno, sodobno uporabo skrit v 4. poglavju Daniela, kjer prerok razlaga sanje babilonskega kralja.⁸⁶ Miller ni bil prvi, ki je prišel na to idejo, vendar jo je izpopolnil do te mere, da je dejansko napovedal vrnitev Jezusa Kristusa. Menil je, da se bo Gospod vrnil leta 1843. Sanje, ki so vznemirile kralja Nabukadnezarja, so govorile o velikem drevesu, ki je bilo posekano in sedemkrat zvezano z železnimi in bakrenimi pasovi.⁸⁷ Sanje, njihova Danielova razlaga in njihova končna izpolnitev so opisani v tem enem poglavju. Nikjer drugje v Svetem pismu te sanje niso omenjene. Gre za eno samo, samostojno preroško razlago s spremljajočo izpolnitvijo, vse skupaj pa je lepo zapakirano v majhnem paketu, ki ga vsebuje četrto poglavje Danielove knjige.

Kljub temu je Miller trdil, da je dejansko obstajala sekundarna ali antitetična izpolnitev. Ali ga je sveti duh vodil do globlje resnice? Jezus nam zagotavlja, da nas bo sveti duh vodil v vso resnico.⁸⁸ Po drugi strani pa nas apostol Pavel opozarja, da obstaja tudi zli duh, ki nas lahko zavede.

…v katerih ste nekdaj živeli tako, kakor živi ta svetovna stvarnost, kakor hoče vladar oblasti zraka, duha, ki zdaj deluje v sinovih neposlušnosti. (Efežanom 2:2)

Zato nam Janez naroča:

Ljubljeni, ne verujte vsakemu duhu, ampak presojajte duhove, ali so iz Boga; ker mnogo lažnivih prerokov je prišlo na svet. (1. Janezovo pismo 4:1 CHR)

Eden od načinov, kako ugotoviti, ali preroka ali učitelja vodi tuj duh ali Božji duh, je, da spoznamo, da nas sveti duh vodi k resnici. Ne bo nas vodil k prepričanju, ki se konča z neuspehom, zadrego in razočaranjem. To nam zagotavlja naš Gospod Jezus:

Prosite, in vam bo dano; iščite, in boste našli; trkajte, in se vam bo odprlo. Kajti vsak, ki prosi, prejme; in vsak, ki išče, najde; in vsakemu, ki trka, se odpre. Saj, kdo med vami bi dal svojemu sinu kamen, če bi vas prosil za kruh? 10 In kdo bi mu dal kačo, če bi vas prosil za ribo? Če torej vi, ki ste sicer hudobni, znate svojim otrokom dajati dobre darove, koliko bolj bo vaš Oče, ki je v nebesih, dajal dobre reči tem, ki ga prosijo! (Matej 7:7-11)

Slika 8. »Kronološki pregled Danielovih in Janezovih videnj« Williama Millerja.

Millerja očitno ni vodil sveti duh, saj njegova napoved ni uspela in njegovi privrženci so razočarani odšli. Zakaj njegova preroška razlaga ni umrla takrat in tam? Očitno duh, ki jo je navdihoval, ni hotel pustiti dobre stvari propasti. Bilo je treba opraviti še več dela, še več ljudi je bilo treba zavesti, kakor bomo zdaj videli.

Osnovni elementi Millerjeve razlage so v teologiji Jehovovih prič še vedno živi in uspešni. Vodstveni organ še naprej sprejema Millerjevo zamisel, da sedem časov, omenjenih v Danielu 4:16, ustreza sedmim preroškim letom, od katerih vsako meri 360 dni. To jim daje vsoto 2.520 let. Prav tako kakor Miller verjamejo, da ta leta sestavljajo časovno obdobje, imenovano »časi poganov« ali »določeni časi narodov«. To utemeljujejo z Jezusovimi besedami v Lukovem evangeliju, ko govori o uničenju Jeruzalema v prvem stoletju.

Padali bodo pod ostrim mečem in bodo kot ujetniki odpeljani med vse narode, Jeruzalem pa bodo teptali narodi, dokler se ne bodo dopolnili za to določeni časi narodov. (Luka 21:24)

Prepričani so, da se bo teptanje prenehalo, ko se bo Jezus vrnil. Manjka le izhodišče za izračun. Miller je sklepal, da so se časi poganov ali »določeni časi narodov« začeli, ko so Asirci leta 677 pr. n. št. zajeli kralja Menašeja. Računanje od tega leta je dalo Millerju neuspešno napoved iz leta 1843.

Kako je Millerjeva napoved prišla v roke Jehovovih prič? Za odgovor se obrnimo na drugega adventističnega pridigarja⁸⁹, Nelsona Barbourja. Barbour je verjel v Millerjevo antitetično uporabo Danielovega 4. poglavja. Potreboval je le boljše izhodiščno leto za njeno izvedbo.

Barbour je uporabil leto 606 pred našim štetjem, ko je po njegovem mnenju babilonski kralj odpeljal Izrael v izgnanstvo. To ga je pripeljalo do leta 1914,⁹⁰ leta, za katero je verjel, da bo pomenilo začetek velike stiske.⁹¹

Barbour je verjel, da bo Kristusova navzočnost štirideset let pred veliko stisko; tako naj bi se njegova navzočnost zgodila leta 1874. Ko se Kristus leta 1874 ni prikazal na nebu, bi Barbour lahko preprosto priznal, da se je zmotil, vendar je v zgodovini lažnim prerokom skoraj nemogoče priznati, da so se zmotili, in raje preoblikujejo svoje laži, da bi prikrili svoje napake. Zato je Barbour na novo opredelil svojo prerokbo tako, da je Kristusovo navzočnost označil za nevidno. Nevidno prisotnost v letu 1874.

Ali vam ne zazvoni zvonec?

To mu je tudi omogočilo, da je še naprej podpiral svojo napoved, da se bo leta 1914 začela velika stiska.

Leta 1876 je Barbour spoznal Charlesa Tazeja Russella in z njim delil to kronologijo. Russella je tako prepričala, da je prodal svoj delež očetove trgovine z oblačili ter začel pridigati in objavljati. Russell in za njim J. F. Rutherford sta še naprej učila ta adventistični nauk in trdila, da se je Kristusova nevidna navzočnost zgodila leta 1874. Šele leta 1934 je Društvo Stražni stolp spremenilo časovno opredelitev domnevne Kristusove nevidne navzočnosti in jo premaknilo z leta 1874 na leto 1914.⁹² Omembe vredno je, da je organizacija še naprej učila, da je leto 1914 tudi začetek velike stiske, vse do leta 1969, ko se je pojavila nova luč, ki je trdila, da velika stiska šele prihaja.⁹³

Vprašljive posledice

Pomembno je vedeti, da publikacije Watch Tower & Tract Society o vseh teh spremembah niso bile tako odkrite. Še naprej učijo, da so Jehovove priče te preroške dogodke adventističnega izvora vedno razumele tako ko danes. Na primer:

Veličasten dogodek je bilo ustoličenje Jezusa v nebesih, ki je zaznamovalo pričetek njegove navzočnosti v kraljevski moči. Po biblijski prerokbi se je to zgodilo 1914. leta. (Daniel 4:13–17) Nekateri verni ljudje v tem novejšem obdobju so to predvideli, zato so živeli v pričakovanju. To pričakovanje je bilo očitno tudi med iskrenimi Preučevalci Biblije, ki so leta 1879 pričeli objavljati to revijo pod imenom Sionski stražni stolp in glasnik Kristusove navzočnosti.⁹⁴

Pri vsakem stavku opazite, da pisec Stražnega stolpa točno izraža nauk JP, a ko jih beremo skupaj, bralca napeljejo k temu, da verjame laži, da je Stražni stolp vedno trdil, da je leto 1914 začetek Kristusove navzočnosti, čeprav je dejansko učil, da je bilo to leto 1874, in to nadaljeval še približno dve desetletji po letu 1914.⁹⁵ Sledite njihovi logiki: V skladu s tem bralec napačno domneva, da so leta 1914 pričakovali Kristusovo navzočnost, nato trdijo, da je bil to dogodek, ki so ga verni ljudje v sodobnem času pričakovali, nato pa trdijo, da so ga leta 1879 pričakovali tudi preučevalci Svetega pisma, zaradi česar bralec napačno domneva, da so pričakovali navzočnost leta 1914, čeprav so v resnici leta 1914 pričakovali Harmagedon.

Kdor bi brez predhodnega znanja prebral ta odstavek, bi seveda sklepal, da so preučevalci Svetega pisma leta 1879 verjeli, da se bo Kristusova navzočnost začela leta 1914, vendar to ni tako.

Pisec se zanaša na to, da bralci ne poznajo zgodovine Watch Tower-ja, in pravilno domneva, da bodo bralci sklepali na laž, ki jo želi utrditi. To je eden od razlogov, zakaj Organizacija priče močno odvrača od preučevanja preteklih publikacij, in zakaj je bil pred leti izdan odlok, ki je starešinam po vsem svetu naročil, naj iz knjižnic dvoran kraljestva odstranijo vse publikacije pred letom 1950.

Dejstvo, da je članek tako skrbno oblikovan, da se izogne dejanski laži, hkrati pa daje lažen vtis, razkriva, da je pisec natančno vedel, kaj počne.

Vendar se ne morejo vedno izogniti dejanski laži, kar dokazuje naslednji citat:

Russell in njegovi tovariši so naglo razumeli, da bo Kristusov prihod neviden. Ločili so se od drugih skupin in pričeli 1879. leta izdajati duhovno hrano v časopisu Zion’s Watch Tower and Herald of Christ’s Presence. V njem se je od prvega leta izhajanja poudarjalo na podlagi Biblije, da bo 1914. leto prelomno leto v biblijskem računanju časa. Zato so bili kristjani 1914. leta, ko je Kristus res prišel (nevidno; angl. izdaja) srečni, ker jih je našel budne!⁹⁶

To je zelo razkrivajoč citat, saj se začne z lažjo. Leta 1879 »Russell in njegovi sodelavci« niso hitro razumeli, da bo Kristusova prisotnost leta 1914 nevidna. Kako bi lahko, ko pa so v nevidno navzočnost verjeli že od leta 1874, torej pet let prej? In na katero »zdravo svetopisemsko računanje« se sklicuje pisec, ki naj bi kazalo naprej na leto 1914, ko pa so Russell in sodelavci že uporabili »zdravo svetopisemsko računanje«, da so se odločili za leto 1874 kot datum njegove navzočnosti? In zakaj točno so bili »srečni«, da so jih našli pri opazovanju, ko pa niso opazovali prisotnosti leta 1914, temveč začetek velike stiske leta 1914?

Kaj razkriva nepoštenost družbe Watch Tower?

Dejstva, da te publikacije kažejo pomanjkanje odkritosti in poštenosti glede resnične narave zgodovinskih naukov družbe Watch Tower, ne smemo odmisliti kot nekaj nepomembnega. Njihove lastne besede jih obsojajo kot hinavce, kakor razkriva ta članek iz leta 1982 o družbi Watch Tower:

Tudi nepristranost biblijskih piscev pokaže, da izvira Biblija od Boga. Zakaj? Zato, ker je čisto po človeško, da padli človek ne prizna svojih napak, posebno pri pisanju. In v tem je Biblija drugačna od ostalih starih knjig. Odkritost njenih piscev nam zagotavlja, da so bili zelo pošteni. Končno oni verjetno ne bi najprej odkrito opisali svojih slabosti, zatem pa o drugih stvareh lagali. Če bi bili kakšno stvar ponaredili, bi to bilo verjetno neugodno poročilo o njih! Odkritost biblijskih piscev torej samo še potrjuje njihove izjave, da jih je pri pisanju vodil Bog. (Timoteju 3:16)⁹⁷

Če se imate za kritičnega misleca, se morate vprašati, zakaj bi Organizacija milijone prič zavajala, da bi verjeli, kako naj bi prvi preučevalci Svetega pisma vedeli, da naj bi bilo leto 1914, leto Kristusovega ustoličenja in začetek poslednjih dni, čeprav tega dejansko sploh niso vedeli! Na podlagi Russellovih objavljenih del so »vedeli«, da so se zadnji dnevi začeli leta 1799⁹⁸, Jezusova navzočnost pa leta 1874.⁹⁹ Šele tri desetletja po letu 1914 bi Jehovove priče, gledano za nazaj, od svojega vodstva končno izvedele, da so se zadnji dnevi in Kristusova navzočnost začeli leta 1914.

Če nam »odkritost piscev [Svetega pisma] zagotavlja njihovo splošno poštenost«, kaj nam potem zagotavlja pomanjkanje odkritosti pri piscih Stražnega stolpa?

Antiteza za leto 1914: Temelji, zgrajeni na pesku

Da bi doktrina 1914 delovala, moramo sprejeti koncept antitetične uporabe. Kaj to pomeni? Začnimo z razumevanjem, kaj je antiteza.

Antiteza, samostalnik. Oseba ali stvar, ki jo napoveduje ali predstavlja tip ali simbol, npr. lik ali dogodek v Novi zavezi, ki je bil napovedan v Stari zavezi, nasprotni tip.¹⁰⁰

Organizacija pravi, da so v tem primeru vzor Nebukadnezarjeve sanje o velikem drevesu, zapisane v Danielovem 4. poglavju. Njena glavna (tipična) izpolnitev je bila kraljeva norost, ki je trajala sedem let, nato pa se mu je povrnila zdrava pamet in se je vrnil na prestol. V publikacijah se primarna ali tipična izpolnitev pogosto označuje kot manjša izpolnitev.

Vodstveni organ se ne strinja, da gre za samostojno prerokbo z eno samo izpolnitvijo, čeprav v četrtem poglavju Danielove knjige ni ničesar, kar bi kazalo na kakršnokoli uporabo zunaj njegovega časa. Kljub temu pomanjkanju dokazov priče učijo, da dejansko obstaja sekundarna (antitetična) izpolnitev - glavna izpolnitev, v kateri babilonski kralj predstavlja Božje kraljestvo nad Izraelom; njegova odstranitev kot kralja zaradi norosti pa ponazarja odstranitev Božje vladavine nad Izraelom, ko je bila leta 607 pr. n. št. prekinjena linija kraljev, ki so izhajali iz kralja Davida;¹⁰¹ in njegova vrnitev k zdravemu razumu ter ponovna vzpostavitev kot babilonskega kralja ustreza prisotnosti Jezusa kot mesijanskega kralja leta 1914. Nazadnje verjamejo, da je natančen čas tega nevidnega ustoličenja mogoče izračunati, če sprejmemo, da sedem dobesednih časov Nebukadnezarjeve norosti predstavlja sedem preroških časov, ki so enaki 2.520 koledarskim letom.¹⁰²

Vredno je ponoviti, da je celotna predpostavka nauka JP o Kristusovi nevidni navzočnosti leta 1914 odvisna od prepričanja, da obstaja antitetična ali sekundarna izpolnitev te prerokbe, čeprav v Danielovem četrtem poglavju ni ničesar, kar bi to prerokbo označevalo kot takšno.

Zakaj je Jehovovim pričam tako pomembno, da se Danijelovo 4. poglavje izpolni kot antitetično ali sekundarno? To je pomembno - pravzaprav ključnega pomena - ker dobra novica, ki jo oznanjajo priče, in oblast nad njimi, ki jo prevzema Vodstveni organ, temeljita na tem, da je leto 1914 začetek Kristusove navzočnosti.

Glede na pomembnost nauka iz leta 1914 in dejstvo, da je odvisen od antitetične uporabe, ki se ne uporablja in je ne najdemo v Svetem pismu, je presenetljivo, da je Vodstveni organ opustil antitetično uporabo, kakor je to storil leta 2014 - presenetljiv razvoj, ki ga očitno nihče ni opazil.

Nič več antitipov!

Na letnem srečanju leta 2014 je član Vodstvenega organa David Splane v svojem govoru poslušalcem predstavil novo razumevanje uporabe antitipov:

Kdo naj odloči, ali je oseba ali dogodek tip, če Božja beseda o tem ničesar ne pove? Kdo je usposobljen za to? Naš odgovor? Ne moremo storiti nič boljšega, kakor da citiramo našega ljubljenega brata Alberta Schroederja, ki je dejal: »Zelo previdni moramo biti pri uporabi pripovedi v hebrejskih pismih v smislu preroških vzorcev ali tipov, če te pripovedi niso uporabljene v samih pismih.« Ali ni bila to lepa izjava? Strinjamo se z njo.

V zadnjem času je trend v naših publikacijah iskati praktično uporabo dogodkov in ne vrst, ki jih Sveto pismo samo jasno ne opredeljuje kot take. Preprosto ne moremo preseči tega, kar je zapisano.¹⁰³

Prepričan sem, da se strinjate, da je zelo resno »iti prek tega, kar je zapisano« v Božji besedi. Vendar pa Vodstveni organ z nadaljnjim spodbujanjem antipične uporabe Nebukadnezarjevih sanj počne prav to.

Pozorno branje Danielovega četrtega poglavja bo razkrilo, da noben preroški vzorec ali antitetična izpolnitev ni, če uporabimo besede Davida Splana, »uporabljena v samem Svetem pismu.« Vsako takšno uporabo je mogoče najti le v publikacijah družbe Watchtower, Bible & Tract Society. Torej - ponovno uporabimo Splaneove besede - je takšna uporaba »preseganje zapisanega«.¹⁰⁴

Na podlagi lastne nove luči in brez drugega razloga bi se moral Vodstveni organ leta 2014 odpovedati celotni doktrini iz leta 1914. Zakaj tega niso storili? Ker bi s tem raztrgali samo strukturo teologije organizacije JP. Očitno jim je ohranitev njihove teologije pomembnejša od ohranjanja svetopisemske resnice ali od tega, da bi čredi zagotovili teologijo, ki si ne nasprotuje.

Kakor smo navedli že prej v tem poglavju, domnevajo, da jih je Jezus leta 1919 pooblastil kot svoje zveste in diskretne sužnje ter jih določil za vse njegovo premoženje. Če bi torej priznali, da so se leta 1914 motili, bi s tem odvzeli vsakršno podlago za tako imenovano imenovanje leta 1919 in si odvzeli vso božansko oblast, za katero trdijo, da jo imajo nad Božjo čredo.

Ker celoten nauk iz leta 1914 temelji na antitetični ali sekundarni izpolnitvi Daniela 4, morajo najti podlago v Svetem pismu, da bi podprli njegovo uporabo; sicer bi po lastnem priznanju »šli prek tega, kar je zapisano«.

Poglejmo, kako to poskušajo storiti, da bomo lahko ugotovili, ali je njihova trditev upravičena ali pa gre dejansko le za obupan poskus, da bi obdržali svojo moč.

Iskanje dokazov naokoli

Moji najzgodnejši spomini na nauk o nevidni Kristusovi navzočnosti iz leta 1914 segajo v čas, ko smo študirali knjigo Babilon je padel! Božje kraljestvo vlada! (1963).

Slika 9. Veliki Babilon je padel! Božje kraljestvo vlada!

Bil sem še v zgodnjih najstniških letih in zdelo se mi je, da je to zelo znanstvena in dobro raziskana knjiga. Takrat še nisem bil sposoben videti napak v njenem razmišljanju - napak, ki so se pojavile že pred leti. Naj vam navedem primer iz leta 1952, ko je Stražni stolp poskušal iz 4. poglavja Daniela ustvariti antitetično izpolnitev:

Jasno je, da to ponazarja prekinitev funkcije pravične nebeške vladavine, po kateri bo Bog ponovno izvajal svojo suverenost nad zemljo. Ta naj bi bila zadržana, dokler ne bi prišel tisti, ki bi dokazal svojo pravico do nje. Sanje kažejo, da bo Najvišji dal to pravico do kraljestva »najnižjemu od človeštva« ali človeškemu sinu (4:17; Mo).¹⁰⁵

Opazite očitno trditev, da Danijel 4:17 »jasno […] prikazuje prekinitev funkcije pravične nebeške vladavine, s katero bo Bog ponovno uveljavil svojo suverenost nad zemljo«. Jasno je ena od tistih besed, na katere bi JP morali biti pozorni. Druge so »očitno«, »nedvomno« in »brez dvoma«. Te besede se pogosto uporabljajo za uvedbo spekulativne razlage, kakor da gre za samoumevno resnico. Danielovo v 4:17 dejansko pravi naslednje:

To je odredba, ki so jo oznanili stražarji [angeli], in sklep, ki so ga razglasili sveti, da bi živeči vedeli, da je ta, ki je Najvišji, vladar človeškega kraljestva in da ga daje, komur hoče, in nadenj postavlja celo najnižjega izmed ljudi.« (Daniel 4:17)

Vidimo lahko, da so bili angeli dodeljeni, da bdijo nad Izraelom, in da so pozivali Boga, naj nekaj stori glede arogance kralja, ki se je hvalil in poveličeval zaradi svoje zmage nad Jehovovim ljudstvom. Kralja in posledično babilonsko ljudstvo (»živeči«) je bilo treba poučiti. Te preroške sanje niso v ničemer povezane z vzpostavitvijo mesijanskega kraljestva. Organizacija poskuša narediti opeko brez slame.

Daniel 4:17 sklene z besedami, da lahko Jehova postavi za kralja kogarkoli želi, tudi najnižjega izmed ljudi. Hebrejska beseda »ljudje« v Danielu 4:17 je enash, ki po Strongovi konkordanci pomeni preprosto »človek, človeštvo«. Ne pomeni »človeški sin«, kakor namiguje citat iz Stražnega stolpa - kar je očitna referenca na Jezusa Kristusa. To je očiten, mimobesedni poskus ustvarjanja povezave med Nebukadnezarovo vrnitvijo na prestol in Jezusovim vzponom na prestol - povezave, ki bi bila potrebna za vzpostavitev njihove preroške antiteze.

To je popolnoma neskladno z vsebino Danielovega 4. poglavja. Kako lahko trdijo, kakor to počnejo v zgornjem citatu iz Stražnega stolpa, da Daniel 4:17 »jasno… prikazuje prekinitev funkcije pravičnega nebeškega vladarja«, ko pa Daniel 4. poglavje navaja, da njegova vladavina ni nikoli prenehala in ne more biti nikoli prekinjena? Tega ne navaja enkrat, ne dvakrat, ampak kar trikrat.

Daniel najprej pove kralju:

Nad teboj bo preteklo sedem časov, dokler ne boš spoznal, da je ta, ki je Najvišji, vladar v človeškem kraljestvu in ga daje, komur hoče. (Daniel 4:25)

Tedaj glas z neba kralju pove:

…nad teboj bo preteklo sedem časov, dokler ne boš spoznal, da je ta, ki je Najvišji, vladar v človeškem kraljestvu in ga daje, komur hoče.‘« (Daniel 4:32)

Nazadnje je kralj sam navdihnjen, da svojemu ljudstvu oznani:

»Na koncu teh dni sem jaz, Nebukadnezar, povzdignil oči k nebu, in razum se mi je povrnil. Slavil sem Najvišjega ter hvalil in poveličeval Njega, ki večno živi, saj je njegova oblast večna in njegovo kraljestvo iz roda v rod. Vsi prebivalci zemlje so v primerjavi z njim kakor nič in po svoji volji ravna z nebeško vojsko in s prebivalci zemlje. Nikogar ni, ki bi lahko zadržal njegovo roko ali pa mu rekel ‚Kaj delaš?’.

Zato jaz, Nebukadnezar, sedaj hvalim, poveličujem in slavim Kralja nebes, saj so vsa njegova dela resnica in njegove poti so pravica in tiste, ki so ponosni, lahko poniža.« (Daniel 4:34, 35, 37)

Daniel 4:17 pravi, da je Nebukadnezar tisti, na katerega se nanaša izjava »postavi nad njo celo najnižjega izmed ljudi«. Tu je bil najmočnejši človek v starodavnem svetu, ki je nenadoma postal nor divjak, ki je jedel travo kakor žival. Zakaj mu nihče ni ukradel prestola v sedmih obdobjih njegove božansko povzročene norosti? Niso, ker Bog tega ni dovolil. Na prestolu so bili skrbniki, vendar so ga obdržali zanj, ker je bila takšna Božja volja. Jehova je želel nekaj povedati, in to je storil tako odločno, da je bila kraljeva izjava, ki je hvalil »Najvišjega«, poslana v najbolj oddaljeno izpostavo babilonskega cesarstva. Kralj je bil ganjen, in je to storil zato, da bi vsi vedeli, da je Jehovova »vladavina večna vladavina in njegovo kraljestvo je za rod za rodom«.¹⁰⁶

Publikacije bi to lahko poskušale zaobiti s trditvijo, da za 2520 let ni bila prekinjena Božja univerzalna vladavina, ampak le njegovo kraljevanje nad Izraelom. Toda kako je to mogoče glede na besede »njegovo kraljestvo je za rod za rodom«? Na katere generacije se tukaj nanaša? To je očitno sklicevanje na Božjo vladavino nad Izraelom, na generacije ljudi.

V luči teh mogočnih besed je precej nenavadno in več kot samo malo domišljavo - celo bogokletno - domnevati, da je Bog izgubil svoje kraljestvo in vladavino za 2520 let, preden si jo je leta 1914 nevidno povrnil z ustoličenjem Jezusa Kristusa.

Jezusove besede dokazujejo, da prisotnost 1914 ne more biti resnična

Ko sem prvič začel preučevati nauk iz leta 1914, sem se o njem začel pogovarjati s prijateljem, starešino JP, ki je menil, da je ta nauk napačen. Zato sem zavzel nasprotno stališče in poskušal dokazati njegovo veljavnost.

Najino razpravo je začel s prošnjo, naj mu razložim, kako je lahko nauk iz leta 1914 resničen v luči tega, kar je zapisano v Apostolskih delih 1:6, 7?

Ko so se spet zbrali, so ga vprašali: »Gospod, ali boš Izraelu v tem času obnovil kraljestvo?« On pa jim je rekel: »Ni vaša stvar, da bi vedeli za čase ali dobe, ki jih je Oče dal v svojo pristojnost. (Apostolska dela 1:6, 7)

Če Jezusovi izbrani apostoli niso mogli poznati časov in dob v zvezi z Jezusovim ustoličenjem, kako lahko Jehovove priče to vedo do te mere, da lahko napovejo leto in mesec: oktober 1914?

Uradno stališče Družbe Watch Tower je, da je Jezus leta 1914, ko je sedel na Davidov prestol v nebesih, obnovil duhovno kraljestvo Izraela. To je razloženo v knjigi Vpogled v Sveto pismo (Insight on the Scriptures):

V podobni prerokbi sklicevanje na Davida kot kralja tega očiščenega ljudstva in njegovega »edinega pastirja« ter »poglavarja za nedoločen čas« jasno kaže na večjo uresničitev pri narodu duhovnega Izraela, krščanski skupnosti, pod maziljenim dedičem Davidovega prestola, Jezusom Kristusom.¹⁰⁷

Kristusova navzočnost in njegova postavitev na Davidov prestol, da bi vladal duhovnemu Izraelu, sta torej po Organizaciji eno in isto.¹⁰⁸ Tako so sprva mislili tudi učenci. Jezusovi apostoli še niso imeli svetega duha, ki bi jih vodil k pravilnemu razumevanju, kaj bi pomenilo, da bo Kristus obnovil Izraelovo kraljestvo. Verjetno so delili splošno prepričanje takratnih Judov, da bo Mesija, ko bo prišel, obnovil prejšnje stanje naroda, tako da bo zasedel prestol kralja Davida in poganske narode podredil Izraelu.

Učenci so sčasoma spoznali, da je kraljestvo pod Kristusom veliko več, kakor so si predstavljali. Jezus bi res sedel na Davidov prestol v duhovnem smislu, duhovni Izrael - krščanska skupnost - bi nadomestil dobesedni izraelski narod, zaradi česar bi bilo blagoslovljeno celotno človeštvo.¹⁰⁹ Vendar pa je bila skrivnost, kdaj se bo to zgodilo.

Kakor je razvidno iz Apostolskih del 1:6, so učenci mislili, da bo Jezus, ko se je pripravljal za odhod v nebesa, ponovno vzpostavil zemeljsko Izraelovo kraljestvo, za katerega so mislili, da mu pripada pravo mesto. Jezus jim je nedvomno povedal, da je »kdaj« ali izpolnitev prerokbe o obnovi izključno v domeni njegovega Očeta.

Ali vidite, kakšno težavo ustvarjajo Apostolska dela 1:7 za doktrino Stražnega stolpa o Kristusovi kraljevi navzočnosti v letu 1914? Čeprav je Jezus svojim učencem rekel, da ne morejo poznati časov ali dob, ki se nanašajo na njegovo navzočnost, Jehovove priče učijo, da jo lahko poznajo. Za izračun posebnih časov ali dob, ki se nanašajo na Kristusovo navzočnost, imajo domiselno formulo. Verjamejo, da je ta formula zakodirana v Danielovi prerokbi, kar pomeni, da je obstajala že več ko šest stoletij, preden so učenci postavili svoje vprašanje.

Zakaj jim Jezus ne bi rekel, naj si ogledajo Danielovo prerokbo in tako dobijo odgovor na svoje vprašanje? Zanj bi bilo otročje lahko, če bi se obrnil na tempeljske zapise in opravil izračun, ki bi jim povedal leto in celo mesec njegove vrnitve, da bi sedel na Davidov prestol.¹¹⁰

Zakaj bi Jezus namerno skrival to resnico pred svojimi izbranimi apostoli? Ali ne bi bilo laž, če bi jim rekel, da jim »ne pripada vedeti« takih stvari, glede na to, da so že imeli v rokah formulo, jasno zapisano v Danielovi knjigi? Jezus v Matejevem evangeliju 24:15 v kontekstu prerokbe o poslednjih dneh celo omenja Danijela in svojim učencem pravi, naj berejo njegovo prerokbo in uporabljajo razločevanje. Če jim torej ni bilo dovoljeno razumeti časov in letnih časov, ki se nanašajo na njegovo vrnitev, da bi zavladal Kraljestvu Izraela - Duhovnega Izraela, kot se je izkazalo - kako to, da tudi Jehovovim pričam ni bilo odvzeto to znanje? Kako je mogoče, da je bilo ljudem, kakor so baptistični pridigar William Miller, adventistični pastor Nelson Barbour in C. T. Russell, dano znanje, ki je bilo navdihnjenim piscem Svetega pisma odvzeto?

Neuspešni poskusi razlage Apostolskih del 1:7

Organizacija seveda ne more zanikati, da kristjani v prvem stoletju niso smeli poznati časov in dob Gospodove navzočnosti, saj je to jasno zapisano v Svetem pismu. Po drugi strani pa Vodstveni organ trdi, da pozna te čase in letne čase do meseca natančno: oktober 1914. S kakšno utemeljitvijo lahko razložijo to protislovje?

To poskušajo storiti z napačno uporabo še ene svetopisemske vrstice iz Danielove knjige:

Ti pa, Daniel, poskrbi, da bodo te besede ostale skrivnost, in zapečati knjigo do časa konca. Mnogi bodo raziskovali in pravo spoznanje se bo pomnožilo. (Daniel 12:4)

Vodstveni organ je trdil, da se »čas konca«, o katerem je govora, nanaša na današnji čas.¹¹¹ To jim je omogočilo trditi, da se je znanje, ki je bilo skrito Jezusovim izbranim apostolom, razkrilo C. T. Russellu in njegovim sodelavcem.¹¹²

To razmišljanje je problematično. Ko je Jezus apostolom razkril resnico, nikoli to niso narobe razumeli. V prvem stoletju ni bilo nič takega kot nova luč. Vendar so do danes vsi možje, povezani z naukom iz leta 1914, od Millerja prek Barbourja, Russella, Rutherforda, Nathana Knorra, Freda Franza, do sedanjega Vodstvenega organa, izdajali revizijo za revizijo svojih doktrinarnih razlag.

Ali Jezus ni sposoben natančno in obilno posredovati resničnega znanja naenkrat? Jezus ni neroden sporočevalec, ki ne bi mogel prvič prav povedati, kajne?

Kakor je prikazano v 2. poglavju te knjige, se je celotno Danielovo 12. poglavje izpolnilo v prvem stoletju. Čas konca, omenjen v Danielu 12:4, se nanaša na konec judovskega sistema stvari in ne na naš sodobni čas.¹¹³ Zato je predpostavka, na podlagi katere je Organizacija obšla Apostolska dela 1:7, neveljavna. Ni bilo mišljeno, da velja za 19. in 20. stoletje, ampak le za prvo stoletje.

Seveda je še večja težava, s katero se Jehovove priče soočajo, ko trdijo, da so vnaprej vedele, kdaj se bo Kristus vrnil: To je v nasprotju z Jezusovo jasno izjavo, da tega ne more vedeti nihče, vključno z njim samim:

O tem dnevu in uri ne ve nihče, ne angeli v nebesih ne Sin, ampak samo Oče. (Matej 24:36)

Vodstveni organ spodkopava svoj lastni nauk!

Vendar pa lahko vse zgornje razloge pustimo ob strani. Ne potrebujemo jih, da bi dokazali, da se Vodstveni organ moti, ko trdi, da posebno znanje iz Daniela 12:4 velja samo za Jehovove priče. To nalogo so z resnično nesrečno potezo sami opravili namesto nas.

Na letnem srečanju družbe Watch Tower Bible & Tract Society leta 2021 se je član Vodstvenega organa Geoffrey Jackson zavezal, da bo poslušalcem razložil nekaj nove svetlobe.¹¹⁴

Vse to nam pomaga razumeti neverjetno prerokbo iz Danielove knjige. Obrnimo se tja. To je Daniel 12, od prve do tretje vrstice. Tam piše: »V tistem času se bo [to je v Harmagedonu] postavil Mihael [ki je Jezus Kristus], veliki knez, ki stoji [od leta 1914] v imenu tvojega ljudstva. In nastopil bo čas stiske [to je velika stiska], kakršne ni bilo, odkar je obstajal narod, do takrat. In v tem času bo tvoje ljudstvo pobegnilo, vsakdo, ki se bo našel zapisan v knjigi [in to se nanaša na veliko množico]. »¹¹⁵ (Jacksonove pripombe so v oglatih oklepajih.)

Torej se stavki od 1 do 3 iz Daniela 12 zdaj ne nanašajo na Russellov dan ali na naš dan, ampak na Harmagedon in na novi svet!? Jackson nato razloži 2. stavek, ki se glasi: »In mnogi teh, ki spijo v zemlji, se bodo prebudili, eni za večno življenje, drugi pa za sramoto in večni gnus.« Geoffrey nato pojasnjuje: »To so besede, ki jih je treba razložiti:

Če pogledamo 12. poglavje Danielovega evangelija - drugo vrstico, se nam zdi primerno, da prilagodimo svoje razumevanje te vrstice. Opazite, da tam govori o ljudeh, ki se prebudijo v obliki vstajenja, to pa se zgodi po tem, kar je omenjeno v prvi vrstici, potem ko velika množica preživi veliko stisko. Očitno je torej govora o dobesednem vstajenju pravičnih in nepravičnih.¹¹⁶

Vstajenje, ki ga omenja Jackson, je nauk JP, da bodo med tisočletno Kristusovo vladavino na zemlji vstali tako pravični kot nepravični ljudje. Nato razloži Danijela 12:3.

Zdaj pa končno preberimo tretji stavk: »In tisti, ki imajo vpogled, bodo sijali kot nebesni prostor, in tisti, ki mnoge vodijo k pravičnosti, kot zvezde, na veke vekov.« To govori o obsežnem izobraževalnem delu, ki bo potekalo v Novem svetu. Poveličani maziljenci bodo svetlo sijali, ker bodo tesno sodelovali z Jezusom pri vodenju izobraževalnega dela, ki bo mnoge privedlo k pravičnosti.¹¹⁷

Geoffrey je vzel prerokbo, ki so jo uporabljali za zadnje dni - celo pred zadnjimi dnevi, ki so vključevali Russellov čas - in jo ponovno uporabil za prihodnjo izpolnitev po Harmagedonu! Ali vidite, kako to spodkopava njihov nauk iz leta 1914?

Da bi Organizacija napovedala leto 1914 vnaprej, kakor trdi, da je to storila, bi potrebovala izjemo od prepovedi iz Apostolskih del 1:7, ki učencem prepoveduje ugotavljanje »časov in dob, ki jih je Oče postavil v svojo pristojnost«. Ne pozabite, da so Jezusa izrecno vprašali, kdaj bo obnovil Izraelovo kraljestvo - jasna referenca na njegovo kraljevsko navzočnost, ki se je po trditvah prič zgodila leta 1914. Vodstveni organ je trdil, da jim je Danielovo pismo 12:4 to izjemo odobrilo. Trdili so, da bodo v zadnjih dneh »mnogi tavali naokoli in [pravo] znanje bo postalo obilno«, kar pomeni, da je bilo znanje, skrito 12 apostolom, razkrito Jehovovim sodobnim služabnikom prek publikacij Watch Tower Society.

Toda Daniel 12:4 se začne z besedami: »Ti pa, Daniel, poskrbi, da bodo te besede ostale skrivnost, in zapečati knjigo do časa konca.« Po Geoffreyjevi novi luči je čas konca Harmagedon in Daniel 12:1-3 velja od Harmagedona naprej v novem svetu in ne več za zadnje dni.

Vodstveni organ je znova spodkopal noge svojemu temeljnemu nauku o nevidni Kristusovi navzočnosti.

Najprej nam povedo, da ne bodo več uporabljali antitez, razen če so izrecno uporabljene v samem Svetem pismu. Ker za Nebukadnezarjeve sanje ni izrecne antitetične uporabe, je s tem uničena njihova tako imenovana sekundarna izpolnitev.

Drugič, trdijo, da Daniel 12 velja od Harmagedona dalje in da bi se resnično znanje, ki bo postalo obilno, ujemalo z globalnim izobraževalnim delom v Novem svetu, ki ga bodo po njihovem mnenju izvajale priče.

(V Svetem pismu ni podpore za njihovo domnevo, da bodo priče sodelovale pri globalnem izobraževanju. Izmišljujejo si, da bi požgečkali ušesa svoje črede. Pavel je to napovedal v 2. Timoteju 4:3, 4, kjer piše: »Prišel bo namreč čas, ko ne bodo prenašali zdravega pouka, ampak si bodo po lastnih željah iskali učitelje, da bi poslušali to, kar prija njihovim ušesom. Ušesa bodo odvračali od resnice, obračali pa se bodo k lažnim zgodbam.«)

Ker zdaj uporabljajo Daniela 12 za prihodnost, nimajo nobene podlage za trditev, da prepoved iz Apostolskih del 1:7 še vedno ni v veljavi. Z gotovostjo lahko rečemo, da »[Jehovovim pričam] ne pripada poznavanje časov ali dob, ki jih je Oče postavil v svojo pristojnost«.

Končno je v povezavi »časov in obdobij« iz Apd 1:7 s »sedmimi časi« iz Daniela 4:16 nekaj ironije. Jehova je določil začetek in trajanje sedmih časov, ki so veljali za Nebukadnezarja, vendar nam ne pove, kdaj so se začeli in kako dolgo so trajali. Nato nam Jezus, ki se prav tako nanaša na čase, pove, da znanje o njih pripada Jehovu in ne nam. Zakaj si torej drznemo ukrasti, kar pripada Bogu?

V publikacijah Društva Stražni stolp se pogosto sklicujejo na Pregovore 4:18, da bi upravičili to, kar imenujejo doktrinarne izboljšave in prilagoditve ali nova luč od Boga. Ta se glasi: »Pot pravičnih pa je kakor luč zore, ki sveti vse močneje do popolnega dne.« Vendar pa je to teološko tavanje bolj v skladu z naslednjim verzom:

Pot hudobnih je kakor tema; ne vedo, ob kaj se spotikajo. (Pregovori 4:19)

Kratka beseda o novi luči

Kadar koli možje Vodstvenega organa spremenijo svojo razlago nauka, trdijo, da jim je Jehova Bog razkril novo luč. Pomembno pa je, da vsakogar, ki se ne strinja s trenutnim razumevanjem [sedanje resnice] Organizacije glede katere koli točke Svetega pisma, obtožijo neodvisnega razmišljanja in celo odpadništva. Ko pa Organizacija objavi prilagoditev prejšnje resnice in jo imenuje nova luč, postane odpadništvo, če se kdo drži starega nauka. V bistvu morate, če želite biti ena od Jehovovih prič, verjeti to, kar vam je bilo rečeno, da morate verjeti. Morda vas bo presenetilo, da je ustanovitelj Društva Stražni stolp Charles Taze Russell obsodil sam koncept nove luči. Leta 1881 je zapisal naslednje:

Če bi sledili človeku, bi bilo pri nas nedvomno drugače; nedvomno bi ena človeška ideja nasprotovala drugi in tisto, kar je bilo pred enim, dvema ali šestimi leti svetloba, bi zdaj veljalo za temo: Toda pri Bogu ni spremenljivosti niti sence spreminjanja, in tako je tudi z resnico; vsako znanje ali luč, ki prihaja od Boga, mora biti podobna svojemu avtorju. Nov pogled na resnico nikoli ne more nasprotovati prejšnji resnici. »Nova luč« nikoli ne ugasne starejše »luči«, ampak jo dopolnjuje. Če bi osvetlili stavbo, v kateri je sedem plinskih gorilnikov, ne bi ugasnili enega vsakič, ko bi prižgali drugega, ampak bi eno luč dodali drugi in bi bile v harmoniji ter tako dajali povečanje svetlobe: Tako je tudi z lučjo resnice; resnična rast je z dodajanjem, ne pa z zamenjavo ene za drugo.¹¹⁸

Russell ima popolnoma prav, kajne?

Seveda Jehova Bog nikoli ne laže.¹¹⁹ Morda ne razkrije vse resnice naenkrat, vendar je vse, kar razkrije, resnica. Zato bi vsaka nova svetloba samo dopolnila resnico, ki jo je že razkril. Nova svetloba ne bi nikoli nadomestila stare, ampak bi jo samo dopolnila, kajne? Če Vodstveni organ resnično deluje kot Božji kanal in če Jehova Bog resnično govori svoji čredi prek njih, potem bi moralo biti vse, kar rečejo, resnica, kajne?

Če bi tako imenovana nova luč nadomestila prejšnje razumevanje in staro razumevanje naredila lažno, bi to pomenilo, da staro razumevanje ni prišlo od Boga, ki ne more lagati. Seveda pa obstaja bog, ki lahko laže.¹²⁰

Zdaj lahko vi ali jaz nekaj učimo, šele pozneje pa ugotovimo, da smo se zmotili in govorili napačno. Vendar se ne predstavljam kot Božji komunikacijski kanal. Kaj pa vi? Toda Vodstveni organ to počne! In če se z njimi ne strinjate, vas bodo lokalni starešine obtožili odpadništva in vas družbeno ubili tako, da bodo prisilili vso vašo družino in prijatelje, da se vas bodo izogibali in vas imeli za mrtvega.

Naj bo to jasno. Če si moški ali ženska drzne govoriti drugim, da je Božji pooblaščenec, potem prevzame nase vlogo preroka. Ni treba napovedovati prihodnosti, da bi bil kdo prerok. Beseda v grščini je prophétés in se nanaša na »razlagalca… Božje volje«¹²¹ in se uporablja za koga, ki »razglaša Božjo misel (sporočilo), ki včasih napoveduje prihodnost (napovedovanje) - pogosteje pa izreka njegovo sporočilo za določeno situacijo«.¹²²

Ne morete reči, da niste navdihnjeni, kakor to zase trdi Vodstveni organ, in še vedno trditi, da ste Božji komunikacijski kanal.¹²³ Če niste navdihnjeni, potem niste Božji kanal. Če pa govorite kot Božji kanal in trdite, da ste Božji kanal, potem ste po definiciji navdihnjeni. Vodstveni organ želi imeti svojo torto in jo tudi pojesti.

Če se Vodstveni organ resnično želi imenovati Božji kanal za sporočanje Božji čredi na zemlji, potem je bolje, da je njihova nova luč novo Božje razodetje, ki krepi sedanjo luč in je ne nadomešča. Če jo nadomestijo, potem stara luč vendarle ni bila od Boga. Bila je izrek lažnega preroka. Če so stari nauki zamenjani, kako naj potem zaupamo, da novi nauki niso le še večja laž? Če kdo kdaj laže, če vas kdaj prevara, če vas kdaj zavede, zakaj bi mislili, da tega ne more storiti še enkrat? Zakaj bi mislili, da tega ne bo ponovil?

Vodstveni organ poskuša upravičiti svojo razlago leta 1914

Zaradi argumentov in za tiste, ki še vedno niso prepričani, spreglejmo vse zgoraj navedeno. Predpostavimo, da je morda, samo morda, v sedmih časih Nebukadnezarjeve norosti možna sekundarna izpolnitev. Organizacija vsekakor želi, da bi verjeli, da je tako, in razlogi, ki jih navaja, so našteti v nadaljevanju in so vzeti iz knjige Insight on the Scriptures:¹²⁴

1) Časovni element je v Danielovi knjigi prisoten povsod.
2) Knjiga vedno znova opozarja na vzpostavitev kraljestva.
3) Odlikuje ga sklicevanje na čas konca.

Vse tri točke so pravilne, vendar je napaka v njihovem razmišljanju v njihovi predpostavki. Predvidevajo, da se Daniel sklicuje na zadnje dni našega sedanjega sistema stvari, medtem ko dejansko večkrat opozarja na zadnje dni judovskega naroda leta 70 po Kristusu.

Razmislimo o številnih dokazih za to, ko si ogledamo različne Danielove prerokbe. Videli bomo, da ima knjiga Vpogled prav, ko pravi, da je »časovni element v Danielovi knjigi povsod prisoten«, vendar vedno kaže na zadnje dni izraelskega naroda v prvem stoletju. Razmislimo o tem:

Ko Jezus govori o koncu izraelskega naroda, svojim poslušalcem reče, naj razločujejo in se obrnejo na Danielovo knjigo.

Ko boste torej videli, da gnusoba, ki povzroča opustošenje in o kateri je govoril prerok Daniel, stoji na svetem kraju (bralec naj uporabi sprevidevnost) (Matej 24:15).

Ta odvratna stvar je bila rimska vojska, ki je povzročila konec izraelskega naroda. To se je zgodilo v prvem stoletju.

Ko Peter ob binkoštih govori množici in se sklicuje na Joelove besede, s katerimi je množici Judov v Jeruzalemu povedal, da je narod vstopil v svoje zadnje dni, očitno ne misli na 20. in 21. stoletje.

Nasprotno, to je tisto, kar je bilo rečeno po preroku Joélu: ‚»V zadnjih dneh,« govori Bog, »bom na vsakršne ljudi izlil svojega duha, in vaši sinovi in vaše hčere bodo prerokovali, vaši mladeniči bodo imeli videnja in vaši starci sanje. 18 Pa tudi na svoje sužnje, moške in ženske, bom tiste dni izlil svojega duha, in bodo prerokovali. 19 In dal bom čudeže na nebu in znamenja na zemlji, kri in ogenj ter dimno meglico. 20 Sonce se bo spremenilo v temo in luna v kri, preden pride veliki in sijajni Jehovov dan. (Apostolska dela 2:16-20)

Vse to se je zgodilo izraelskemu narodu. To dokazujeta Sveto pismo in posvetna zgodovina. Krščanski preroki so napovedovali prihodnost. Mladi kristjani so videli videnja in stari kristjani so sanjali preroške sanje. Besede o »napovedih na nebu«, ki vključujejo sonce, luno in zvezde, so hebrejske pesniške podobe, ki so jih uporabljali za napovedovanje pogube in mraka nad Babilonom in Egiptom.¹²⁵

Ko je babilonski kralj sanjal o velikem kipu, mu je Daniel razkril razlago in časovni okvir.¹²⁶ Ali velja za naš dan? Ne: Kip je narejen iz zlata (Babilon), srebra (Medo-Perzija), bakra (Grčija) in železa (Rim).

Daniel pravi, da:

In v dneh teh kraljev bo Bog nebes ustanovil kraljestvo, ki ne bo nikoli pokončano. To kraljestvo ne bo predano nobenemu drugemu ljudstvu. Vsa ta kraljestva bo zdrobilo in uničilo, sámo pa bo ostalo na veke. (Daniel 2:44)

Ker je zadnji kralj, prikazan v tej viziji, Rim in ne Velika Britanija ali Združene države Amerike, je moralo biti kraljestvo vzpostavljeno v času, ko je bil Rim še vedno svetovna sila, ostali trije (Babilon, Medo-Perzija in Grčija) pa so bili še vedno prisotni. Ali se je to zgodilo? Zgodilo se je, kakor je razvidno iz teh štirih spisov:

…niti ne bodo ljudje govorili ‚Glej, tu je!‘ ali ‚Tam je!’. Kajti glej, Božje kraljestvo je med vami.« (Luka 17:21)

On nas je rešil izpod oblasti teme in nas prestavil [sedanji čas] v kraljestvo svojega ljubljenega Sina… (Kološanom 1:13

On pa je, poln svetega duha, uprl pogled v nebo ter zagledal Božjo slavo in Jezusa, ki je stal na Božji desni. (Apostolska dela 7:55).

Tako govori Jehova mojemu Gospodu: »Sêdi na moji desni, dokler ne bom tvojih sovražnikov položil za podnožnik tvojim nogam.« 2 Žezlo tvoje moči bo Jehova iztegnil s Síona in rekel: »Pojdi, podjarmljaj si ljudstva sredi svojih sovražnikov!« (Psalm 110:1, 2)

Ko Daniel razkrije prerokbo o 70 tednih,¹²⁷ je časovni element prav tako bogat, vendar opazimo, da Bog bralcu jasno določi časovni razpon: 70 tednov. Vsi vemo, kaj je teden in koliko dni vsebuje. Jehova zagotovi tudi dogodek, ki označuje začetek odštevanja: To je ukaz za ponovno izgradnjo Jeruzalema. In končno nam pove, kaj lahko pričakujemo, ko se izteče 70 tednov: prihod Mesije.

Če je bilo sedem Nebukadnezarjevih časov tudi sredstvo za izračun Mesijevega ustoličenja, natančneje njegove nevidne prisotnosti kot kralja, ali ne bi Jehova sledil vzorcu prerokbe o 70 tednih? Ne bi imeli nobenega dvoma o tem, kako izmeriti dolžino sedmih časov. Imeli bi tudi jasno navedbo dogodka, ki bi zaznamoval začetek odštevanja, in končno bi nam Jehova povedal, kaj lahko pričakujemo, ko se sedem časov zaključi. Nič od tega v Danielovem 4. poglavju nimamo. Pravzaprav se je začetek sedmih časov izkazal za popolno presenečenje, saj je kralja norost zajela nepričakovano in brez opozorila.

Glede tega, kaj pomeni »čas«, je treba povedati, da beseda iddan v hebrejščini preprosto pomeni čas, njen natančen pomen pa je nejasen. Sedem časov bi zlahka pomenilo sedem letnih časov in ne sedem let. Organizacija trdi, da »čas« pomeni 360 dni, pri čemer uporablja Razodetje 12:6, 14. Označujejo ga kot preroško leto, kar je izraz, ki ga ni nikjer v Svetem pismu. Toda v Svetem pismu ni ničesar, kar bi povezovalo Danela 4:16 z Razodetjem 12:6, 14. Ta dva odlomka sta bila napisana v razmaku 700 let v različnih jezikih.¹²⁸ Povezati ju in domnevati, da sedem časov Nebukadnezarjeve norosti meri 2520 dni, je čista špekulacija. In tudi če bi bilo tako, še vedno nič ne podpira zamisli, da lahko zdaj uporabimo tako imenovano pravilo »dan za leto« in izvedemo sekundarni izračun, da bi prišli do Kristusove navzočnosti.

Predpostavke se začenjajo kopičiti in še nismo niti opraskali površja težav, s katerimi se soočamo, če sprejmemo razlage Millerja, Barbourja, Russella, Rutherforda in Freda Franza o letu 1914 kot letu nevidne Kristusove navzočnosti.

Izvleči doktrinarni osnik iz leta 1914

Osnik je lesen ali kovinski zatič ali palica, ki se uporablja za pritrditev kolesa na os. Če odvzamete osnik, kolo odpade in celotno vozilo postane neuporabno.

Slika 10. Osnik.

Temelj doktrine 1914 je dogodek, ki označuje začetno leto. Če Organizacija ne more določiti dogodka, ki bi zaznamoval začetek 2520-letnega obdobja, očitno ne bo mogla določiti končnega leta, kot je leto 1914.

Če bi bilo treba najti kakšno izhodišče za sedem časov kraljeve norosti, bi pričakovali, da ga bomo našli v preroštvu iz Danielovega 4. poglavja. Vendar tam ni ničesar. Kralj se je hvalil s svojimi dosežki, ko ga je nenadoma in brez opozorila zadela norost, ki je trajala sedem let.¹²⁹

Ker v tistem, kar priče imenujejo manjša izpolnitev, ni bilo nobenega preroškega dogodka, ki bi zaznamoval začetek kraljeve norosti, ni nobenega tipa. Zato ne more biti antiteze - nič v poglavju niti ne namiguje na dogodek, ki bi zaznamoval začetek 2.520 let. Tako se zdaj od nas pričakuje, da bomo prelomili načelo razmerja tipično/antitipično. V Danielu 4 nimamo nobenega tipa, ki bi označeval začetek, kako naj bi torej obstajal antitip, ki bi zaznamoval začetek našega odštevanja 2.520 let?

Ali nam vodstveni organ podaja to predpodobo? Pravzaprav ne. William Miller ga je. (Se ga spomnite?) Miller¹³⁰ je za to izbral Lk 21:24 in Vodstveni organ še danes podpira sklep tega baptističnega pridigarja:

Padali bodo pod ostrim mečem in bodo kot ujetniki odpeljani med vse narode, Jeruzalem pa bodo teptali narodi, dokler se ne bodo dopolnili za to določeni časi narodov. (Luka 21:24)

Tukaj je naobrnitev te vrstice v skladu z Insight on the Scriptures (Vpogled v Sveto pismo).¹³¹

‘Teptanje’ kraljestva dinastije Davidovih vladarjev se ni začelo z rimskim opustošenjem mesta Jeruzalem leta 70 pred našim štetjem. Začelo se je stoletja prej z babilonskim strmoglavljenjem te dinastije leta 607 pred našim štetjem, ko je Nebukadnezar uničil Jeruzalem in ujel strmoglavljenega kralja Sedekija, dežela pa je ostala opustošena.

Opazite, da se s trditvijo, da se je »teptanje« kraljestva dinastije Davidovih vladarjev začelo leta 607 pr. n. št., izgovarjata plehko. Kje je za to svetopisemska podpora? Nikjer!

To je primer logične napake, znane kot sklicevanje na avtoriteto. Organizacija pričakuje, da bodo bralci sprejeli to razlago samo zato, ker tako pravijo. To ni dovolj dobro! Želimo vedeti, kje v Svetem pismu piše, da so se »določeni časi narodov« začeli, ko so Babilonci uničili Jeruzalem.

Razlog, zakaj publikacije nikoli ne predložijo tega malega dokaza, je, da je v Lk 21:24 edina omemba »določenih časov narodov« ali »časov poganov« v celotnem Svetem pismu! Ta besedna zveza se ne pojavi nikjer drugje. Kako nenavadno, da preroštvo v Danielu, ki je odvisno od tega stavka, tega ne omenja.

Namesto da bi šli po zgrešeni poti eisegeze in poskušali svetopisemskem stavku vsiliti svojo teologijo, raje uporabimo eksegezo in pustimo Svetemu pismu, da govori samo zase? Kaj nam pove kontekst Lukovega evangelija 21:24?

Zadevni izraz v grščini je καιροὶ ἐθνῶν (»časi poganov«). Za Izraelca tistega časa je bil svet razdeljen na dve frakciji: Judje in pogani. V primeru iz Lukovega evangelija 21:24 so bili omenjeni pogani zlasti rimske legije, ki so uničile mesto Jeruzalem.

Zdaj pa si oglejmo kontekst Jezusovih besed.

Ko pa boste videli, da se je okoli Jeruzalema utaborila vojska, vedite, da se je približalo njegovo opustošenje. Tedaj naj tisti v Judeji zbežijo v gore, tisti v mestu naj ga zapustijo, in kateri so na deželi, naj ne hodijo vanj. To bodo namreč dnevi, ko bo zadoščeno pravici, da se izpolni vse, kar je napisano. Gorje nosečim in doječim v tistih dneh! Takrat bo namreč dežela v veliki stiski in jeza bo nad tem ljudstvom. Padali bodo pod ostrim mečem in bodo kot ujetniki odpeljani med vse narode, Jeruzalem pa bodo teptali narodi, dokler se ne bodo dopolnili za to določeni časi narodov. (Luka 21:20-24)

V Evangeliju po Luku 21:20 Jezus pravi, da bo Jeruzalem obkrožen s taborišči. V naslednjem verzu tistim v Judeji - pokrajini, v kateri je bil Jeruzalem - reče, naj zbežijo v gore. V 23. vrstici govori o veliki stiski v deželi, kar pomeni Judejo s prestolnico Jeruzalem. Govori o jezi nad »tem ljudstvom«, kar pomeni Izraelce, ki živijo v Judeji in Jeruzalemu. Nato govori o tem, da bodo padli pod mečem in bili odpeljani v ujetništvo med vse narode (v. 24).

Ali bi kdo, ki bi to prebral, nenadoma sklepal, da Jezus govori metaforično? Da ne govori o dobesednem mestu Jeruzalem, dobesedni pokrajini Judeji, dobesedni deželi Izrael in dobesednih prebivalcih tega mesta?

Če bi to poročilo brali brez predsodkov, da bi morali najti podporo za leto 1914, bi sredi vse te dobesednosti domnevali, da Jezus v 24. vrstici nenadoma preide na metaforo? Da ne govori o dobesednem mestu, ampak o večnem Božjem kraljestvu?

Naš Gospod ni bil nagnjen k površnemu govorjenju. Če nam je Jezus, ki je tu govoril po navdihu in napovedoval dogodke, za katere je vedel samo on, želel povedati ključno začetno leto za drugo prerokbo, zakaj potem ne bi uporabil pravilnega glagolskega časa? Zakaj bi nas zavajal z uporabo prihodnjega časa? Govori o dogodkih, ki se še niso zgodili, ko pravi: »in Jeruzalem bodo poteptali narodi…« Če bi se omenjeno teptanje dogajalo že več ko 600 let - kot trdi Vodstveni organ -, bi se točen in resničen izraz glasil: »in Jeruzalem bodo še naprej teptali narodi.« To bi kazalo na pretekli dogodek, ki se nadaljuje v sedanjost in prihodnost. Toda Jezus tega ni rekel!

»Teptati« pomeni »zdrobiti nekaj pod nogami«. »Če bi mesto zravnali z zemljo, kot so to storili Rimljani z Jeruzalemom leta 70 n. št. in ne bi pustili »kamna na kamnu« v skladu z Jezusovimi besedami v Mateju 24:2, bi vsekakor šlo za teptanje.

Ker so bili Judje, ki so preživeli uničenje, odvedeni med vse narode in ker so za teptanje mesta uporabili poganski narod Rim ter ker se Jezus ves čas sklicuje na dobesedno mesto in regijo, lahko sklepamo, da se je teptanje začelo leta 70 in končalo, ko je bilo mesto popolnoma zravnano z zemljo. Nobenega svetopisemskega razloga ni, da bi presegli to, kar je tu zapisano.¹³² To, kar v tem primeru počne Organizacija, je šolski primer eizegeze – vsiljevanja svojih vnaprejšnjih zamisli v vrstice Svetega pisma.

Če iz njihove enačbe odstranimo Lk 21:24, je to uničujoče za nauk iz leta 1914. Če ni ničesar, kar bi označevalo začetek, ne more biti nobenega izračuna in s tem nobenega končnega leta. Osnik je bil izvlečen. Kolesa so padla. Vozilo iz leta 1914 ne more nikamor.

Slika 11. Hiša iz kart.

Doktrina JW 1914 je hiša iz kart

Gradnja hišice iz kart zahteva mirno roko in lahkoten dotik, vendar je mogoče ustvariti precej zapletene strukture, če imate spretnosti in predanost, da vztrajate pri nalogi. A ne glede na to, kako impresiven se zdi rezultat, je dovolj, da se vse skupaj zruši, če odstranite eno samo karto.

Nauk o nevidni navzočnosti Jezusa Kristusa 1914 je takšna hišica iz kart, in vse karte, ki sestavljajo njeno nestabilno strukturo, so doktrinarne predpostavke! Preučimo zdaj vsako od teh predpostavk in se zavedajmo, da se bo celotna doktrinarna struktura sesula, tudi če se bo le ena izkazala za napačno.

Predpostavka 1: Kristusova navzočnost bo nevidna

V Svetem pismu ni ničesar, kar bi nakazovalo, da bo Kristusova navzočnost nevidna. Pravzaprav Jezus pred tem izrecno svari:

Glejte! Posvaril sem vas. Če vam torej ljudje rečejo ‚Glej, v pustinji je!‘ [daleč v nebesih], ne hodite ven. In če vam rečejo ‚Glej, v skrivni sobani je!‘ [skrit pred očmi], ne verjemite. Kakor namreč blisk pride od vzhoda in posveti tja do zahoda, tako bo tudi z navzočnostjo Sina človekovega. (Matej 24:25-27)

Publikacije Jehovove priče učijo, da je Jezusova navzočnost skrita pred preostalim svetom in razkrita samo njim. Skrit je v notranjih prostorih nebes. V puščavi je daleč stran od oči. Toda to je v nasprotju s prispodobo, ki nam jo daje Jezus o streli, ki bliska po nebu. Tudi če so vaše oči zaprte, lahko še vedno veste, da je po nebu švignila strela, saj je svetloba tako močna. Ne potrebujete posebnega znanja, da bi videli strelo in jo prepoznali kot to, kar je, niti ne potrebujete nikogar drugega, da bi vam povedal, da je blisknila strela. Sami ste ji priča.

S primerjavo njegove navzočnosti s strelo nam Jezus pove, da bo viden vsem in da bo prišel nenadoma in brez opozorila.

V Razodetju 1:7 je podobna slika uporabljena, ko govori o vidnih dokazih, da se je Kristus vrnil kot kralj:

Glej, prihaja z oblaki in videlo ga bo vsako oko, tudi tisti, ki so ga prebodli. Zaradi njega se bodo od žalosti tolkli po prsih vsi rodovi zemlje. (Razodetje 1:7)

Organizacija pravi, da je Jezus leta 1914 prišel nevidno, vendar nam Sveto pismo pravi, da ga bodo ob njegovem prihodu »videlo vsako oko« in da se bodo »od žalosti tolkli po prsih vsi rodovi zemlje«. Kako se Družba Watch Tower izogne temu očitnemu nasprotju med tem, kar uči, in tem, kar jasno navaja Sveto pismo? Opazujte: to skušajo storiti z biblično neutemeljeno, kategorično trditvijo. Vzemimo na primer ta tako imenovani dokaz iz knjige Vpogled v Sveto pismo:

V preteklosti so oblaki predstavljali nevidno prisotnost, vendar so opazovalci lahko »videli« pomen s svojimi mentalnimi »očmi«. V tem primeru bi fizični dogodki, ki so vidni, povzročili, da bi tisti, ki bi gledal, »videl« ali spoznal, da je Kristus nevidno navzoč.- Glej tudi Mt 24; Mr 13; Re 14:14.¹³³

Ali ste opazili, da se na te »pretekle primere« ne sklicuje? Smešno bi bilo verjeti, da se bodo zemeljska plemena ob Jezusovi vrnitvi »pretepala od žalosti«, če bo skrit pred očmi v oblaku. Če ga ne morejo videti, zakaj bi se potem pretepali od žalosti? Vendar pa naj bi po podatkih iz knjige Vpogledi prav na ta način Jezus prišel leta 1914: V oblakih, nevidno. Če je tako, potem se je Razodetje 1:7 izpolnilo oktobra 1914. Kje so torej posnetki novic o ljudeh iz vseh plemen in narodov, ki se pretepajo od žalosti?

Predpostavka 2: Daniel 12:4 zanika Apostolska dela 1:7

O tem smo že podrobno razpravljali, vendar sem to vključil tudi tukaj, da bi bil natančen. Domnevati moramo, da se Daniel 12:4 nanaša na 19. stoletje, ki prvim preučevalcem Svetega pisma podeljuje znanje, ki je bilo Kristusovim apostolom odvzeto. Če ne velja za Russella in sodelavce, potem niso mogli vedeti za čase in dobe, ki jih je Jehova postavil v svojo pristojnost. Kar je zdaj smešno, je to, da bi s sprejetjem te predpostavke Jehovove priče postale krive odpadništva, saj bi zavrnile novo luč, ki jo je Geoffrey Jackson objavil na letnem srečanju leta 2021 in ki postavlja izpolnitev Daniela 12:4 v Novi svet in ne več v Russellov čas!¹³⁴

Predpostavka 3: Daniel 4 ima sekundarno izpolnitev

Niti Daniel niti noben drug svetopisemski pisec niti ne namigne na možnost, da bi Nebukadnezarjeve sanje imele kakšno sekundarno ali antipično izpolnitev. Pri Mateju 24:15 se Jezus sklicuje na Danielova poglavja 9 in 12, ko govori o uničenju Jeruzalema, vendar se ne sklicuje na dogodke, podrobno opisane v Danielovem 4. poglavju. Kakor smo že videli, je s tem kršena tudi politika Organizacije, ki ne uporablja antitetične ali sekundarne izpolnitve za svetopisemski zapis, razen če Sveto pismo to izrecno navaja.¹³⁵

Predpostavka 4: Božje kraljestvo je bilo poteptano

Stražni stolp navaja:

S tem so Jezusove besede iz Lukeža 21:24 pomenile, da bodo pogani teptali pravo Božje Kraljestvo, ne le njegovo podobo.¹³⁶

Vendar pa se kontekst Lukovega evangelija 21:20-24 zelo jasno nanaša na dobesedno mesto in ne na celotno Božje kraljestvo skozi zgodovino. Do leta 70 po Kristusu je bil izraelski narod že zavrnjen od Boga. Ni več predstavljal Božjega kraljestva. Jezus je v Evangeliju po Mateju 21:43 dejal: »Zato vam govorim: Božje kraljestvo se vam bo vzelo in dalo narodu, ki rojeva njegove sadove.«

Danielova prerokba o 70 tednih je napovedovala, da se bo zaveza končala takoj po Mesijevi smrti in da bo posledica tega poteptanje (opustošenje) mesta Jeruzalem.¹³⁷ Kako naj torej Jeruzalem iz leta 70 po Kristusu še naprej predstavlja Božje kraljestvo, saj je bil ta status odvzet judovskemu narodu in podeljen krščanski skupnosti?

Zaveza z Judi se je končala leta 36 po Kristusu, ko je Peter krstil prve pogane - Kornelija in njegovo družino.¹³⁸ Od takrat naprej je izraelski narod z Jeruzalemom kot prestolnico in templjem kot krajem, kjer je bival Bog, prenehal predstavljati Božje kraljestvo. Zdaj so bili kristjani kot Božji otroci v Božjem kraljestvu pod zgornjim Jeruzalemom in so predstavljali njegov tempelj, kjer prebiva njegov duh.¹³⁹ Vsak od teh elementov judovskega sistema je zdaj zastopan v krščanski skupnosti.

Predpostavka 5: teptanje se je začelo z babilonskim izgnanstvom

Stražni stolp iz leta 1985 trdi:

Od takrat naprej [607] se je začelo pogansko teptanje tistega, kar je predstavljalo Božje kraljestvo, in zares so se začeli poganski časi.¹⁴⁰

Pod naslovom »Izvleči doktrinarni osnik iz leta 1914« smo videli, da je Jezus govoril o dobesednem mestu Jeruzalem in ne v prenesenem pomenu o Božjem kraljestvu. Poleg tega so bile vse njegove besede izražene v prihodnjem času, tako da ni mogel gledati na dogodek 600 let v preteklosti. V Lk 21:24 je napovedal, da bodo »Jeruzalem teptali narodi«, in ne, da ga že teptajo. Ker v Svetem pismu ni nobene druge omembe teptanja Jeruzalema, je prelaganje izpolnitve Jezusovih besed na dogodek, ki se je zgodil šest stoletij pred njegovim časom, delo obupne človeške špekulacije.

Predpostavka 6: Izgnanstvo se je zgodilo leta 607 pr. n. št.

Vsi arheološki in astronomski dokazi kažejo na čas judovskega izgnanstva v Babilon leta 587 pred našim štetjem. Zgodovinarji in arheologi nimajo nobenega razloga, da bi ta datum popačili. Ne zarotijo se, da bi pokvarili teologijo Jehovovih prič ali zamajali izpolnitev svetopisemskih prerokb. Pravzaprav, kakor je v svoji odlični knjigi The Gentile Times Reconsidered pokazal Carl Olof Jonsson, vse prerokbe, ki vključujejo 70 let suženjstva v Babilonu, še vedno delujejo tudi z datumom 587 pred našim štetjem za popolno izgnanstvo Izraela.¹⁴¹

Lahko bi vprašali: »Zakaj potem ne uporabijo leta 587 pred našim štetjem kot začetno leto za izračun 2.520 let, kar bi dalo leto Kristusove nevidne navzočnosti 1934?«

Težava je v tem, da se v tistem letu ni zgodilo nič, kar bi se lahko zdelo svetopisemsko pomembno. Po drugi strani pa je leto 1914 preprosto preveč dobro, da bi ga izpustili. Takrat se je začela prva svetovna vojna, po njej pa je svet prizadela pandemija španske gripe. Poleg tega je bilo zaradi vojne veliko lakote. Ti zgodovinski dogodki se preveč lepo ujemajo z napačno razlago Jezusovih besed v Mateju 24:6, 7 (kjer govori o vojnah, lakoti in kugi), da bi jih organizacija z milenaristično agendo lahko pustila neizkoriščene.

Zakaj torej Vodstveni organ ne ohrani letnice 607 pred našim štetjem, ki je po njihovem mnenju leto, ko je bil Jeruzalem uničen, ampak jo ponovno uporabi kot datum, ko je Babilon prvič osvojil Jeruzalem in odpeljal mladino in inteligenco naroda v izgnanstvo, vključno z Danielom in njegovimi tremi slavnimi spremljevalci?

Težava te razlage je v tem, da je bil na prestolu še vedno kralj iz Davidove linije. Nebukadnezar je postavil Sedekjo za marionetnega kralja nad Judo. Družbena razlaga »teptanja Jeruzalema« zahteva, da na izraelskem prestolu ne sedi noben kralj iz Davidove kraljevske linije, niti vazalni kralj, kot je Sedekija.

Da bi podprli leto 1914, moramo torej domnevati, da so vsi zgodovinski in arheološki dokazi napačni.

Predpostavka 7: teptanje se konča leta 1914

Publikacije učijo, da se je »teptanje Jeruzalema« končalo leta 1914, saj so se takrat izpolnili »določeni časi narodov«, omenjeni v Evangeliju po Luku 21:24:

Kraljestvo, za katerega so se učenci naučili prositi Boga v molitvi Očenaš in ki je bilo vzpostavljeno v nebesih tedaj, ko so se končali časi narodov, »določeni časi narodov«, in se je prenehalo teptati Božje Kraljestvo njegovega Mesije (Kristusa).¹⁴²

Kateri zgodovinski dokazi iz dvajsetega stoletja to potrjujejo? Način upravljanja narodov na zemlji se od leta 1914 ni spremenil. Nič ne kaže na to, da so se njihovi »časi« končali.

Ko je Jezus postavljen za kralja, čaka, da Bog premaga njegove sovražnike. Psalm 110:1 pravi: »Tako govori Jehova mojemu Gospodu: ‚Sêdi na moji desni, dokler ne bom tvojih sovražnikov položil za podnožnik tvojim nogam‘.«

Glede na stanje v svetu od leta 1914 ni razumne podlage za trditev, da so Gospodovi sovražniki zdaj postavljeni kot podstavek za njegove noge. Jezus je Kralj, toda čas, ko bo uveljavil svojo kraljevsko moč - kar se bo zgodilo ob njegovi navzočnosti - je še vedno v naši prihodnosti. Nobenega empiričnega dokaza ni, da se je to zgodilo leta 1914.

Predpostavka 8: Božje kraljestvo je mogoče porušiti

Predpostavka, da je Božje kraljestvo mogoče kakor koli poteptati, je smešna, vendar Družba Watch Tower od svojih privržencev zahteva, da v to verjamejo. Stražni stolp iz leta 1983 trdi:

Takrat so prenehali teptati kraljestvo Boga Jehove, ki ga je nekdaj predstavljala kraljevina Izrael v Jeruzalemu in kraljevska hiša kralja Davida.¹⁴³

V skladu s tem so ga narodi teptali še več ko 1800 let, tudi ko Božjega kraljestva ni več predstavljalo Izraelovo kraljestvo v Jeruzalemu. Ne smemo pozabiti, da beseda »teptati« pomeni »zdrobiti pod nogami«. Priče pravijo, da so narodi sveta od Kristusovega časa dalje stopili z nogo na vrat Božjega mesijanskega kraljestva. Kako je kaj takega sploh mogoče in kje so svetopisemski in zgodovinski dokazi, ki kažejo, da se to dogaja že dve tisočletji in pol? Kakšen nesmisel!

Po teologiji prič je bil prvi kralj, ki naj bi poteptal Božje kraljestvo, Nebukadnezar. Vendar je sam povedal naslednje:

Zdelo se mi je prav, da oznanim znamenja in čudeže, ki jih je Najvišji Bog storil na meni. Njegova znamenja so zelo velika in njegovi čudeži nadvse mogočni! Njegovo kraljestvo je večno kraljestvo in njegova oblast iz roda v rod. (Daniel 4:2, 3)

To se komaj sliši, ko da bi teptal Božje kraljestvo. Namesto tega je Nebukadnezar spoznal, da je Božje kraljestvo večno in da njegova vladavina ni prekinjena, saj se nadaljuje iz roda v rod. Vse to je brezsramna špekulacija, ki nima nikakršne biblične podlage.

Predpostavka 9: Satan je bil leta 1914 izgnan

Predstavljajte si, da se leta 1914 ne bi zgodilo nič pomembnega? Baptistični pridigar William Miller je napovedal, da se bo Jezus vrnil leta 1843 in nato še leta 1844, vendar ko se v teh letih ni zgodilo nič pomembnega, so ga njegovi privrženci razočarali in zapustili.¹⁴⁴

Težko bi zgradili trajno vero v ključni nauk, če bi imeli na voljo le matematični izračun, ki je vodil v neugodno leto. Vendar se je leta 1914 zgodilo nekaj velikega: Kljub temu bi razlagi dodali veliko verodostojnost, če bi lahko z vojno povezali kakšno svetopisemsko prerokbo, tako da bi imeli razlog, ki bi pojasnil, zakaj se je vojna zgodila. Organizacija je prav takšen dogodek našla v Razodetju:

Gorje pa vama, zemlja in morje, ker se je Hudič spustil k vama s silno jezo, saj ve, da ima malo časa.« (Razodetje 12:12)

Kakšna je bila njihova razlaga tega verza? V Stražnem stolpu z dne 1. aprila 1990 beremo:

Zakaj je leta 1914 izbruhnila prva svetovna vojna? In zakaj je naše stoletje doživelo hujše vojne ko katero koli drugo v zgodovini? Ker je bilo to prvo dejanje nebeškega kralja, da je satana za vselej pregnal iz nebes in ga vrgel v bližino zemlje. Rezultat? Prerokba pravi: »Gorje zemlji in morju, ker se je hudič spustil k vam v veliki jezi, ker se zaveda, da ima kratek čas.¹⁴⁵

To kaže na obup, ki ga je Organizacija pokazala v preteklih letih, da bi ohranila verodostojnost neuspešne doktrine, ki si je ne more privoščiti opustiti. Zakaj bi povezovanje izgona satana iz nebes z izbruhom prve svetovne vojne pomenilo obupno dejanje Vodstvenega organa? Poglejte na časovnico!

Stražni stolp nas uči, da je Jezus prevzel oblast oktobra 1914.

In takrat naj bi Jehova postavil Jezusa za kralja nad človeštvom. To se je zgodilo oktobra 1914 in označilo začetek »zadnjih dni« Satanove hudobne stvarnosti.¹⁴⁶

Če je bil satan vržen iz nebes takoj po Jezusovem prevzemu oblasti oktobra 1914 in če je satanova jeza zaradi izgona prinesla nesrečo na zemljo - natančneje, začetek prve svetovne vojne, kakor menijo priče - potem mora imeti stari hudič dostop do časovnega stroja. Vojna je bila razglašena 28. junija 1914 po atentatu na avstrijskega nadvojvodo Ferdinanda. Avgusta istega leta so potekale bitke, v katerih je umrlo na tisoče ljudi. Vse to se je zgodilo dva meseca pred tem, ko naj bi bil satan izgnan iz nebes.

Ali si nihče na sedežu ne vzame časa, da bi poiskal datume zgodovinskih dogodkov, ali le upajo, da nihče ne bo opazil njihovega pomanjkanja raziskovanja? Verjetno slednje.

Ni niti tako, da bi vojna nastala iz nič, kakor se zdi iz publikacij. Evropski narodi so bili do tedaj vpleteni v največjo oboroževalno tekmo v zgodovini. Nemčija je zbrala milijonsko vojsko! Tovarne so že deset let kopičile svoje arzenale. Vsi so pričakovali vojno, čeprav niso bili pripravljeni na njeno silovitost. Mislili so, da bo vsega konec v nekaj tednih in da bodo vsi doma pred božičem. Da bi Satanova jeza vplivala na svet, glede na to, da ni kakšen lutkovni mojster z absolutnim nadzorom nad človeškimi mislimi, je moral delovati že desetletja pred letom 1914.

Na svetu ni napovedanega dogodka - nobenega znamenja - ki bi ga lahko uporabili za empirično ali zgodovinsko verodostojnost leta 1914. (Če vas zanima, kdaj je bil satan izgnan iz nebes, si oglejte Dodatek F.)

Povzetek dokazov

Torej, to je to: Devet predpostavk, od katerih nobena nima svetopisemske podpore in od katerih bi morala biti vsaka resnična, da bi nauk o 1914 deloval.

Če izvlečete eno samo karto iz njihove hišice iz kart, pride do kaskadnega učinka in celotna struktura se sesuje. Tudi če je ena od teh devetih predpostavk napačna, se celotna doktrinarna struktura sesuje.

Slika 12. Izvlecite karto, ki bo vse skupaj razbila (porušila).

Ali ste pripravljeni še naprej graditi svojo odrešitev na doktrinarnih učenjih, ki temeljijo izključno na človeških špekulacijah?

Naš Gospod Jezus se ne igra z nami, prav tako naš nebeški Oče ne govori ene stvari, potem pa naredi drugo. Jezus nam je povedal, da bo njegova navzočnost tako očitna kakor blisk na nebu. Opozoril nas je, naj ne sledimo ljudem, ki nas skušajo prepričati, da bo njegova navzočnost skrita in znana le peščici izbrancev. Ali bi tako govoril, če bi se zavedal, da bo njegova navzočnost natanko takšna - nevidna, skrita pred očmi in razkrita le peščici izbranih posameznikov? Jezus nam ponovno izreče svoje opozorilne besede:

Če vam bo tedaj kdo rekel ‚Glej, tu je Kristus!‘ ali ‚Tam je!’, ne verjemite. Pojavili se bodo namreč lažni kristusi [christos, lažni maziljenci] in lažni preroki ter bodo delali velika znamenja in čudeže, da bi zavedli, če bi bilo mogoče, tudi izbrane. Glejte! Posvaril sem vas. Če vam torej ljudje rečejo ‚Glej, v pustinji je!’, ne hodite ven. In če vam rečejo ‚Glej, v skrivni sobani je!’, ne verjemite. Kakor namreč blisk pride od vzhoda in posveti tja do zahoda, tako bo tudi z navzočnostjo Sina človekovega. (Matej 24:23-27)

Lažni prerok je kdo, ki trdi, da govori v imenu Boga, vendar se pri svojih napovedih in razlagah vedno znova moti. Lažni Kristus je dobesedno lažni maziljenec. Lažni kristus je nekdo, ki trdi, da je Božji maziljenec, v resnici pa to ni.

Doktrina iz leta 1914 je gangrenozna

Razmislimo o trezni vzporednici, ki jo nauk iz leta 1914 ustvarja med Jehovovimi pričami in gangrenoznimi elementi v zgodnji krščanski skupnosti. Začeli bomo s preučevanjem nujne razvejanosti nauka iz leta 1914.

V skladu s teologijo JP, kakor je izražena v tem članku iz leta 1988, se je vstajenje maziljenih začelo leta 1918:

…če upoštevamo vsa dejstva, potem lahko rečemo, da so vsi zvesti, ki so pomrli, začeli 1918. leta vstajati od mrtvih in prehajati v svoje obljubljeno mesto v nebeškem svetišču.¹⁴⁷

Geoffrey Jackson je v govoru na letnem srečanju leta 2020 trdil, da je C. T. Russell, ki je umrl 31. oktobra 1916, živel v nebesih in bil leta 1919 priča imenovanju Vodstvenega organa za Jezusovega zvestega in diskretnega sužnja. Vodstveni organ verjame, da sta se leta 1918 izpolnili naslednji dve svetopisemski prerokbi.

Po Jehovovi besedi vam namreč govorimo, da mi živeči, ki bomo preživeli do Gospodove navzočnosti, nikakor ne bomo prehiteli tistih, ki so pozaspali v smrt. Kajti sam Gospod se bo spustil iz nebes z ukazovalnim pozivom, z glasom nadangela in z Božjo trobento, in tisti, ki so umrli v zedinjenosti s Kristusom, bodo vstali prvi. 17 Potem bomo mi živeči, ki bomo preživeli, skupaj z njimi vzeti v oblakih in šli naproti Gospodu v zraku. In tako bomo vedno z Gospodom. (1. Tesaloničanom 4:15-17)

Glejte! Govorim vam sveto skrivnost: vsi ne bomo spali smrtnega sna, toda vsi se bomo spremenili, 52 v trenutku, kakor bi trenil z očmi, ob zadnji trobenti. Trobenta bo namreč zatrobila in mrtvi bodo obujeni netrohljivi, in mi se bomo spremenili. (1. Korinčanom 15:51, 52)

Težava s to idejo o 1918 vstajenju maziljenih je, da se ne sklada s Pavlovimi besedami. Ta pravi, da so tisti, ki preživijo Gospodovo navzočnost, »ujeti…, da se srečajo z Gospodom v zraku« skupaj s tistimi, ki so vstali«, in da bodo »mrtvi vstali… in mi bomo spremenjeni«.

Leta 1918 je bilo na tisoče maziljenih preučevalcev Svetega pisma. Kje so zgodovinski dokazi o nenadnem množičnem izginotju teh zvestih moških in žensk, ki so se v »trenutku« spremenili in bili odpeljani na srečanje z Gospodom?

Pavel pravi Tesaloničanom, da bodo tisti, »ki bodo preživeli Gospodovo navzočnost…, skupaj z njimi [tistimi, ki spijo v smrti] ujeti…, da se srečajo z Gospodom«. Beseda »skupaj« je v grščini hama. Po Strongovi konkordanci je opredeljena kot »hkrati«. Njena uporaba po Strongovem priročniku je podana kot »hkrati, obenem, zraven, skupaj z«.

To se težko ujema s procesom, ki bi sledil vstajenju maziljenca v časovnem obdobju, daljšem od sto let. Kar je bila Organizacija prisiljena storiti, da bi podprla svojo doktrino iz leta 1914, je pridigati, da se je vstajenje že zgodilo in zdaj poteka. Ali je to tako slabo? Namesto da ugibamo o odgovoru, pustimo Pavlu, da spregovori:

Stori vse, kar le moreš, da bi se pred Bogom pokazal kot človek, vreden priznanja, kot delavec, ki se nima česa sramovati, ki prav ravna z besedo resnice. Ogibaj pa se praznega govorjenja, ki oskrunja to, kar je sveto. Tisti, ki tako govorijo, bodo namreč napredovali k vse večji brezbožnosti in njihova beseda se bo razširila kakor gangrena. Dva od teh sta Himenáj in Filét, ki sta se odvrnila od resnice, saj govorita, da je vstajenje že bilo, in nekaterim spodkopavata vero. (2. Timoteju 2:15-18)

Kako močna je Pavlova obsodba! Učenje teh ljudi, ki so pridigali, da se je vstajenje že zgodilo, primerja z gangreno. Ko se pojavi gangrena, je treba začeti amputirati, če hočemo rešiti telo. Zdaj govorimo o Kristusovem telesu. Če se gangrena pojavi v Kristusovem telesu, krščanski skupnosti, ki jo sestavljajo Božji otroci, katere dele boste morali amputirati, da bi rešili celoto? S pridiganjem, da se je vstajenje zgodilo leta 1918, je Vodstveni organ kriv, da spodkopava vero kristjanov, tako kakor sta to storila Himenej in Filet. Ali to ne pomeni, da ju je treba amputirati? In ker nista bila, ali ni bilo Kristusovo telo pokvarjeno?

Kako se podpora 1914 norčuje iz Svetega pisma

V skladu s teologijo Stražnega stolpa se je Kristusova navzočnost začela pred več ko sto leti, leta 1914, štiri leta pozneje, leta 1918, pa naj bi se zgodilo prvo vstajenje. Razodetje 20:4-6 pravi, da bodo tisti, ki sestavljajo prvo vstajenje, vladali »kot kralji s Kristusom tisoč let«. To pomeni, da smo v tisočletni Kristusovi vladavini že več ko sto let! Ali je to sploh smiselno? Ali obstajajo dokazi, ki to potrjujejo?

Pavel nam pravi, da »se bo razkril brezbožni, ki ga bo Gospod Jezus odpravil z duhom svojih ust in uničil z razodetjem svoje navzočnosti. »¹⁴⁸

Kako se je leta 1914 pokazala njegova navzočnost in kako je bil »brezpravni« uničen?

Jakob nam pravi: »Zato, bratje, bodite potrpežljivi do Gospodovega prihoda… »¹⁴⁹ Če se je njegova navzočnost začela pred več ko stoletjem, zakaj še vedno vadimo potrpežljivost? Na kaj čakamo? Tretjo prisotnost?

Ali se Jehovove priče ne norčujejo iz Svetega pisma, ko še naprej širijo laž, da se je Jezusova navzočnost začela pred več ko sto leti?

Ali vedo, da se motijo?

Ko sem se prvič zavedel, da je 1914 narobe, sem se spraševal, ali se Vodstveni organ tega res zaveda. Težko je bilo verjeti, da bi se ljudje, ki sem jih gledal kot duhovne voditelje, lahko zavedali, da učijo neresnice. Zagotovo so bili v enaki temi kot jaz. Preprosto se nisem mogel prisiliti, da bi verjel, da so zavestno in namerno izvajali laž!

Glede na to, kar pravi Razodetje, ima zavestno laganje strašno posledico:

Zunaj pa so psi in tisti, ki se ukvarjajo s spiritizmom, in nečistniki in morilci in malikovalci in vsi, ki imajo radi laž ter se ji vdajajo.‘ (Razodetje 22:15)

Izkazalo se je, da sem bil brezupno naiven. Vodstveni organ in njegovi pomožni odbori že desetletja vedo, da je datum, na katerem temelji njihova doktrina, 607 let pred našim štetjem, napačen. Kljub temu so se odločili, da to dejstvo ne le prikrijejo, temveč se trudijo kaznovati vsakogar, ki pogumno poskuša osvetliti resnico. Dokazi za to bodo razkriti v naslednjem poglavju.

5

Kaj morate vedeti o letu 607 pred našim štetjem

»Zunaj pa so psi in tisti, ki se ukvarjajo s spiritizmom, in nečistniki in morilci in malikovalci in vsi, ki imajo radi laž ter se ji vdajajo.« (Razodetje 22:15)

Na tej stopnji naše raziskave se morda zdi nepomembno raziskovati, ali je leto, ki ga Vodstveni organ uporablja kot začetni datum za svoj preroški izračun 2.520 let, veljavno ali ne. V prejšnjem poglavju smo pokazali, da je celoten nauk o letu 1914, kot letu tako imenovane nevidne Kristusove navzočnosti, izmišljotina brez podlage v Svetem pismu. Videli smo, kako je David Splane iz Vodstvenega organa v govoru na letnem srečanju Društva Stražni stolp leta 2014 nehote spodkopal sam temelj razlage leta 1914.¹⁵⁰ Če vse to ni bilo dovolj za popolno diskreditacijo teologije v ozadju Kristusove prisotnosti leta 1914, je član VO Geoffrey Jackson v svojem govoru na letnem srečanju leta 2021, v katerem je razkril novo luč na 12. poglavje Daniela, zabil zadnji žebelj v krsto te doktrine.¹⁵¹

Glede na vse zgoraj navedeno bi si človek mislil, da je nadaljnja razprava o veljavnosti leta 607 pr. n. št. kot domnevnega začetka poganskih časov teološko enakovredna pretepanju mrtvega konja. Zato sem se pri pripravi te knjige odločil, da ne bom obravnaval teme o letu 607 pred našim štetjem. Zakaj sem si premislil? Te besede našega Gospoda:

Pazite se lažnih prerokov, ki prihajajo k vam v ovčjih oblačilih, znotraj pa so grabežljivi volkovi. Prepoznali jih boste po njihovih sadovih. Se mar s trnja obira grozdje ali z osata smokve? Tako tudi vsako dobro drevo daje dober sad, vsako ničvredno drevo pa ničvreden sad. Dobro drevo ne more roditi ničvrednega sadu in ničvredno drevo ne more roditi dobrega sadu. Vsako drevo, ki ne rojeva dobrega sadu, posekajo in vržejo v ogenj. 20 Te ljudi boste torej prepoznali po njihovih sadovih. (Matej 7:15-20)

Sveto pismo pravi, da se bodo prevaranti preoblekli v pravične učitelje. Če si iskreno želimo spoznati resnico in se približati Bogu kot svojemu Očetu, je pomembno, da se naučimo prepoznati lažne učitelje, preoblečene v preobleko.

To, kar delam, pa bom delal še naprej, da bi ovrgel izgovor teh, ki iščejo izgovor za to, da bi se jih v službi, s katero se hvalijo, imelo za nam enake. Takšni so namreč lažni apostoli, sleparski delavci, ki se pretvarjajo, da so Kristusovi apostoli. In nič čudnega, saj se sam Satan pretvarja, da je angel luči. Nič posebnega torej ni, če se tudi njegovi služabniki pretvarjajo, da so služabniki pravičnosti. Toda njihov konec bo v skladu z njihovimi deli. (2. Korinčanom 11:12-15)

Če so se člani Vodstvenega organa nedolžno zmotili in če se po tem, ko so bili opomnjeni zaradi svojih napak, pokesajo, potem imamo svetopisemsko podlago, da jim podelimo odpuščanje. Glede odpuščanja nam Jezus pravi:

Pazite nase. Če se tvoj brat pregreši, ga ostro pograjaj, in če se pokesa, mu odpusti. Tudi če sedemkrat na dan greši proti tebi, pa se sedemkrat vrne k tebi in reče ‚kesam se‘, mu moraš odpustiti. (Luka 17:3, 4)

Pogoj za odpuščanje je kesanje. Kaj pa, če kesanja ni? Kaj, če opozorimo na napake Vodstvenega organa - graja - in namesto da bi se pokesali, zavrnejo grajo in se potrudijo, da bi nas utišali, ker smo opozorili na njihov greh? Kaj, če nas ustrahujejo in nam grozijo z izobčenjem, da bi nas prisilili k molku in izpolnjevanju navodil? Potem ne bi imeli nobene svetopisemske podlage, da bi jim odpustili, kajne? Namesto tega bi morali ukrepati drugače.

Težja sodba: Posledice nauka 607

Tisti, ki posvečajo svoj čas, energijo in sredstva - tako kakor apostoli - poučevanju Božje črede, so vredni dvojne časti, kakor je priznal apostol Pavel v 1 Timoteju 5:17. Vendar ima ta kovanec tudi drugo plat: z dvojno častjo je povezana večja odgovornost pred Bogom. Jakob nam pravi, da »med vami, bratje moji, ni veliko takih, ki bi postali učitelji, saj vemo, da bomo deležni težje sodbe«.¹⁵²

Člani Vodstvenega organa se zdaj predstavljajo kot varuhi doktrine.¹⁵³ Vsako razodetje - vsaka nova luč, kot jo imenujejo - lahko pride samo prek njih kot Jehovovega komunikacijskega kanala. Jehovove priče močno verjamejo, da Jehova uporablja Vodstveni organ, da jim razkrije resnico in jih pripravi na veliko stisko, ki prihaja. Splošni občutek med pričami je, da na svetu ni boljših poznavalcev Svetega pisma, kakor so to člani Vodstveenega organa. Zato je za pričo precej uničujoče, če izve, da to sploh ni tako.

Kako bi se počutili, če bi izvedeli, da je ob vseh raziskavah, ki so bile vložene v nauk iz leta 1914, ob vseh knjigah, ki so bile izdane za oznanjevanje in poučevanje tega preroškega nauka, vse to mogoče ovreči z enim samim svetopisemskim verzom?

Stavek iz Svetega pisma, ki sam izpodbija sklicevanje na leto 607 pred našim štetjem

Kakor vam lahko pove vsaka Jehovova priča, se izračun, ki se uporablja za določitev oktobra 1914 kot začetka Kristusove navzočnosti, začne leta 607 pred našim štetjem, kar naj bi bil datum, ko je bilo izraelsko ljudstvo odpeljano v izgnanstvo. Medtem ko preučevalci Svetega pisma na podlagi arheoloških izsledkov na splošno sprejemajo, da je bilo dejansko leto izgnanstva 587 pred našim štetjem, Jehovove priče takšne dokaze zavračajo. Namesto tega s svojo razlago svetopisemskih prerokb določajo leto 607 pred našim štetjem. Poseben odlomek, na katerem temelji ta razlaga, najdemo v Danielovi knjigi:

V prvem letu Ahasverjevega sina Dareja, iz rodu Medijcev, ki je bil postavljen za kralja nad kaldejskim kraljestvom, torej v prvem letu njegovega kraljevanja sem jaz, Daniel, iz knjig razumel, da je število let, v katerih naj bi se po Jehovovi besedi, ki je prišla k preroku Jeremiju, dopolnilo opustošenje Jeruzalema, sedemdeset let. (Daniel 9:1, 2)

Jehovove priče so naučene verjeti, da se besedna zveza »opustošenje Jeruzalema« nanaša na popolno opustošenje in izpraznitev Izraela po diaspori, do katere je prišlo pod Nebukadnezarjevo vladavino babilonske vojske. Čeprav je ta razlaga lahko sporna in je bila izpodbijana, jo za namene te razprave sprejmimo. Ko smo prišli do določenega časovnega obdobja - 7o let - potrebujemo le eno končno točko, ki bo to obdobje v zgodovini določila.

V skladu s knjigo Veliki Babilon je padel! Božje kraljestvo vlada! (1963) je bila ta končna točka 537 let pred našim štetjem. Da bi prišel do tega leta, je pisec knjige Babilon, ki je na hitro zavrnil arheološke dokaze, ki potrjujejo leto 587 pred našim štetjem, zdaj naredil preobrat in zlahka sprejel arheološke dokaze, ki kažejo na leto 539 pred našim štetjem, ko je Babilon padel pod sile Medijcev in Perzijcev.

Pri izračunu »prvega leta perzijskega kralja Kira« moramo zvesto ravnati v skladu z navdihnjeno besedo Jehove Boga. Od posvetnih zgodovinarjev sprejemamo leto 539 pr. n. št. kot določen datum, ki označuje padec Babilona, tretje svetovne sile.¹⁵⁴

Knjiga nato pojasnjuje, da so se Judje dve leti pozneje, leta 537 pred našim štetjem, lahko vrnili v svojo domovino, s čimer se je končalo 70 let, ko je moral Jeruzalem po judovski teologiji ostati opustošen in nenaseljen.

Toda ali Sveto pismo dejansko pravi to o koncu 70-letnega obdobja? Ali pravi, da se 70 let konča, ko se Judje vrnejo v svojo domovino?

Če pogledate navzkrižne reference za Daniela 9:2, ki so v NSP Referenčni Bibliji (1984) in novejši izdaji NWT 2013, boste našli referenco na Jeremijevo prerokbo, ki se glasi:

Vsa ta dežela bo opustošena, postala bo grozljiv prizor, in ti narodi bodo služili babilonskemu kralju sedemdeset let. (Jeremija 25:11)

Ne boste našli sklicevanja na naslednji verz:

»Ko pa bo teh sedemdeset let preteklo, bom babilonskega kralja in tisti narod poklical na odgovor zaradi njihovih pregreh,« govori Jehova. »Tudi deželo Kaldejcev bom poklical na odgovor in jo spremenil v večno puščavo.« (Jeremija 25:12)

Kdaj je Jehova poklical »babilonskega kralja in tisti narod« na odgovornost? Glede na knjigo Babilon in vse druge publikacije Društva Stražni stolp se je to zgodilo leta 539 pred našim štetjem. V skladu s to vrstico iz Jeremije se je 70 let končalo leta 539 pr. n. št. in ne leta 537 pr. n. št. To pomeni, da se po računanju Jehovovih prič začetni datum za izračun 2.520 preroških let začne leta 609 pred našim štetjem in se tako konča leta 1912.

Ponovimo to: Na podlagi kronologije, ki jo sprejemajo publikacije Jehovovih prič, so se časi poganov končali leta 1912 in ne 1914.

Morda se zdi, da gre za majhno napako, vendar ima ta napačen izračun velike posledice. Prvič, postavlja pod vprašaj raven učenosti skupine moških, ki trdijo, da so kanal, ki ga uporablja Bog. Kako je lahko minilo 140 let, ne da bi kdo opazil to napako? Če sprejmemo, da je vse to le spregled, ki traja že stoletje in pol, kako lahko zaupamo takim možem, da nas bodo vodili k odrešitvi? Kljub temu še naprej trdijo, da je naša odrešitev odvisna od njih.¹⁵⁵

Veliko bolj verjetna možnost je še hujša: da so vedeli, da je ta vrstica izničila njihov izračun, in so se odločili, da jo bodo prikrili.

Organizacija trdi, da morajo biti ugotovitve in razlage posvetnih raziskovalcev, kakor so to zgodovinarji in arheologi, na drugem mestu za tem, kar je jasno zapisano v Svetem pismu. Ali to pravilo ne velja tudi za ugotovitve in razlage raziskovalcev Stražnega stolpa? Hinavsko je za druge uporabljati pravilo, ki ga nismo pripravljeni uporabljati zase. Babilonska knjiga določa pravilo, ki naj bi ga Organizacija upoštevala:

Jehova Bog je tako dokazal, da je natančen časomerilec. Če bomo upoštevali njegov sistem štetja časa v skladu z njegovo zapisano besedo, se pri svojih izračunih ne bomo zmotili. Zato se ne moremo strinjati s krščanskimi kronologi, ki uničenje Jeruzalema datirajo v leto 587 pr. n. št. in s tem opustošenje judovske dežele brez človeka in domače živali omejujejo na zgolj petdeset let. Vsemogočni Bog je določil, da mora dežela sedemdeset let ležati neobdelana, nenaseljena, da bi lahko uživala relativno popolno število sobot, to je desetkrat po sedem sobot. Če bi dežela uživala manj kot to popolno število sedemdesetih let, ne bi uživala polnega števila sobot. Božjega odloka ni bilo mogoče prekršiti ali razveljaviti in v skladu z njegovim odlokom je judovska dežela res počivala brez prebivalcev sedemdeset let, od leta 607 do leta 537 pr. n. št. V svoji lastni besedi tako pravi vsemogočni Bog, popoln merilec in števec časa. - 2. Kroniška 36:19-23¹⁵⁶

Edino besedilo iz Svetega pisma, ki je predloženo v podporo trditvi, da je »Vsemogočni Bog odredil, da mora zemlja sedemdeset let ostati neobdelana in nenaseljena«, je 2. Kroniška 36:19-23, ki ne govori o ničemer podobnem:

Zažgal je hišo pravega Boga in podrl jeruzalemsko obzidje. Požgal je tudi vse utrjene dvore mesta in vse njegove dragocenosti ter tako vse uničil. Tiste, ki so ostali od meča, pa je ujete odpeljal v Babilon. Tam so služili njemu in njegovim sinovom, dokler ni zavladalo perzijsko kraljestvo, da se je izpolnila beseda, ki jo je Jehova objavil po Jeremijevih ustih, dokler dežela ni nadoknadila svojih šabatov. Vse dni, ko je bila opustošena, je obhajala šabat, dokler se ni dopolnilo sedemdeset let. V prvem letu perzijskega kralja Kira pa je Jehova – da bi se izpolnila beseda, ki jo je Jehova objavil po Jeremijevih ustih – spodbudil duha perzijskega kralja Kira, da je dal po vsem kraljestvu ustno in pisno objaviti: »Tako pravi perzijski kralj Kir: ‚Jehova, Bog nebes, mi je izročil vsa kraljestva na zemlji in me pooblastil, da mu zgradim hišo v Jeruzalemu, ki je na Judovem. Kdor koli med vami pripada njegovemu ljudstvu, naj bo z njim njegov Bog Jehova, in naj gre!’«

Jeremija 25:12 pravi, da se 70 let konča, ko bo babilonski kralj poklican na odgovornost, in 2. Kroniška 36:21 pravi, da se 70 let konča, ko začne vladati perzijski kralj. Vse publikacije Društva Stražni stolp se strinjajo, da se je to zgodilo leta 539 pred našim štetjem. Torej, tudi če sprejmemo idejo, da je moral biti držela 70 let popolnoma opustošena in nenaseljen, moramo za leto izgnanstva v Babilon določiti leto 609 pred našim štetjem. To je preprosta aritmetika.

Smo kaj spregledali? Ali obstaja še kakšno drugo Sveto pismo, ki bi nam pomagalo razumeti, zakaj Organizacija ni spremenila svoje kronologije? Navsezadnje je nauk iz leta 1914 za teologijo JP tako temeljni nauk, kakor ga je le mogoče dobiti. Označuje začetek zadnjih dni, izhodišče za merjenje generacije iz Evangelija po Mateju 24:34, podlago za prepričanje, da so bili maziljenci vstali v nebesa leta 1918, in, kar je nadvse pomembno, razlog, zakaj Vodstveni organ trdi, da je njihovo božansko imenovanje za zvestega in preudarnega sužnja prišlo leta 1919. Nepredstavljivo je, da je pomen Jeremije 25:12 in 2. Kroniške 36:21 v zadnjih 100 letih ostal neopažen za preučevalce Svetega pisma na sedežu Stražnega stolpa. Zagotovo mora obstajati kak prevladujoč svetopisemski razlog, ki jih je vodil stran od leta 609 pred našim štetjem k letu 607 pred našim štetjem.

Imam skoraj popolno knjižnico publikacij od Watch Tower-ja, ki segajo vse do začetka ustanovitve Družbe. Če sem v referenčnih delih programa JW Library poiskal Jeremija 25:12, sem našel reference, ki segajo do leta 1933 - skoraj stoletje objavljenih del! Pregled vseh teh publikacij, kjer je bilo omenjeno iz Jeremije 25:12, je prinesel eno samo - da, prav, samo eno - pojasnilo, zakaj se ta verz ne uporablja za določitev leta 609 pred našim štetjem kot začetno leto za izračun leta 1914. Tukaj je povzet iz knjige Vse Sveto pismo je navdihnjeno od Boga in koristno:

Sklepne vrstice Druge kroniške knjige (36:17–23) nespodbitno dokazujejo uresničitev prerokovanja v Jeremijevi knjigi 25:12, hkrati pa kažejo, da moramo od popolnega opustošenja dežele do obnove Jehovovega čaščenja v Jeruzalemu 537. pr. n. š. šteti polnih 70 let. Opustelost se je torej začela 607 pr. n. š.c (Jer. 29:10; 2. kra. 25:1–26; Ezd. 3:1–6)¹⁵⁷

To je to! V skoraj 100 letih objavljanja informacij o letu 1914 je to edini poskus razlage, zakaj Jeremija 25:12 ne daje podlage za začetek štetja od leta 539 pred našim štetjem. Trditev je, da 2. Kroniška 36:17-23 zagotavlja »prepričljiv dokaz«, vendar opazite, da si ne prizadeva razkriti, kaj je ta prepričljiv dokaz. Pravkar smo prebrali 2. Kroniško knjigo in v njej ni ničesar rečeno o »obnovi Jehovovega čaščenja v Jeruzalemu leta 537 pr. n. št.«. Vendar pa jasno navaja, da se 70 let konča z ustoličenjem perzijskega kralja, kar se je zgodilo leta 539 pr. n. št. Torej je edini »neizpodbitni dokaz«, ki ga ponuja, ta, da bi moral biti začetek 70 let 609 pr. n. št. in ne 607 pr. n. št.

Zakaj bi to skrivali pred vami?

Družba Watch Tower je svojo razlago Daniela 4 podedovala od Nelsona Barbourja, ki jo je dobil od Williama Millerja.¹⁵⁸ Izbruh prve svetovne vojne, ki se je zgodil v nekaj mesecih po napovedi C. T. Russella v Sionskem stražnem stolpu, je dal izjemen zagon nastajajočemu gibanju bibličnih študentov - impetus, ki ga je Rutherford hitro izkoristil s svojo kampanjo »Milijoni, ki zdaj živijo, ne bodo nikoli umrli«.¹⁵⁹

Od takrat do danes so Jehovove priče eno največjih in najvidnejših adventističnih (apokaliptičnih) gibanj, ki je v veliki meri zaslužno za to, da je njihova napoved iz leta 1914 sovpadla z začetkom prve svetovne vojne. Če bi to zdaj spremenili in trdili, da so se ves čas motili, čeprav le za dve leti, bi to zagotovo spodkopalo ne le ta temeljni nauk njihovega sistema verovanja, temveč bi postavilo pod vprašaj tudi podlago za trditev, da je Vodstveni organ leta 1919 imenoval Jezus Kristus.

Kako resna je ta opustitev razkritja resnice? Kako bi naš Gospod Jezus gledal na to namerno prikrivanje?

Ko sta Ananija in Safira prikrila resnico o znesku, ki sta ga prejela za prodajo zemljišča, ki sta ga imela v lasti, in trdila, da sta celotno vsoto podarila takrat nastajajoči krščanski skupnosti, ju je Bog usmrtil. Čeprav njun greh dejansko ni škodoval nikomur, je Gospod pokazal, kako gleda na lažnivce.

V Razodetju 22:15 piše, da je lažnivcem in tistim, ki jih podpirajo, odvzeto življenje. Kaj torej lahko rečemo o skupini ljudi, ki si domišlja, da vodi milijone kristjanov in jih uči kot Božji komunikacijski kanal, ko izvemo, da že več ko stoletje z lažniv0 lučjo ogrožajo svojo čredo?

Kakor sem povedal na začetku tega poglavja, ne gre za to, da je leto 607 pred našim štetjem napačen datum. Gre za to, da so vedeli, da je napačen, in to znanje skrivali pred Jehovovimi pričami.

Ali je Vodstveni organ res kriv laži?

V oddaji iz novembra 2016¹⁶⁰ na JW.org Gerrit Lösch iz Vodstvenega organa svojim poslušalcem pojasnjuje, kaj je laž. Tukaj je nekaj ključnih odlomkov iz te razprave:

Laž je napačna izjava, ki je namerno predstavljena kot resnična. Neresnica. Laž je nasprotje resnice. Laž pomeni, da osebi, ki je upravičena vedeti resnico o neki zadevi, povemo nekaj neresničnega. Obstaja pa tudi nekaj, čemur pravimo polresnica. Sveto pismo kristjanom pravi, naj bodo iskreni drug do drugega.

Zato se moramo med seboj pogovarjati odkrito in pošteno, ne da bi prikrivali delčke informacij, ki bi lahko spremenile poslušalčevo dojemanje ali ga zavedle.

Ker Jehova sovraži lažnivce, se moramo izogibati vsem lažem, ne le velikim ali zlonamernim.

Mislim, da se lahko vsi strinjamo z njegovo opredelitvijo. Seveda mora biti za laž predhodno znano, da govorimo neresnico. Eno je, če se ne zavedamo, da se v nekem prepričanju motimo, povsem drugo pa je, če se zavedamo, da se motimo, in kljub temu še naprej poučujemo lažni nauk. To pravi Gerrit Lösch v tej isti oddaji o religijah, ki lažejo.

Potem so tu še verske laži. Če satana imenujemo oče laži, potem lahko veliki Babilon, svetovni imperij lažne religije, imenujemo mati laži. Posamezne lažne religije bi lahko imenovali hčere laži.

Gerrit nam pravi, da bi zavestno oznanjevanje laži spremenilo vsako religijo v lažno religijo in po njegovih besedah bi bila taka religija »hči velikega Babilona«. Vse to pravi brez kančka ironije v glasu. Ali se ne zaveda, da je Organizacija storila prav to v zvezi z letom 607 pred našim štetjem? Ne pozabite, da ne gre za nepomembno zadevo. Tukaj je zapisano, kaj ima o pomenu leta 607 pred našim štetjem za teologijo Watch Tower povedati eden od učenjakov:

Preučitev dokazov pokaže, da so to temelj trditev in sporočila tega gibanja.

Družba Stražni stolp trdi, da je »edini Božji kanal« in »glasnik« na zemlji. Če povzamemo njene najbolj značilne nauke: trdi, da je bilo Božje kraljestvo v nebesih vzpostavljeno leta 1914, da so se tistega leta začeli »zadnji dnevi«, da se je Kristus takrat nevidno vrnil, da bi »pregledal« krščanske denominacije, in da je nazadnje zavrnil vse, razen Družbe Watch Tower in njegovih sodelavcev, ki jih je leta 1919 imenoval za svoje edino »orodje« na zemlji.

Družba je približno sedemdeset let uporabljala Jezusove besede iz Evangelija po Mateju 24:34 o »tem rodu«, da bi jasno in odločno učila, da generacija iz leta 1914 zagotovo ne bo minila, dokler ne bo prišel dokončni konec v »bitki pri Harmagedonu«, ko bodo vsi živi ljudje razen aktivnih članov organizacije Stražni stolp za vedno uničeni. Na tisoče Jehovovih prič iz »generacije 1914« je v celoti pričakovalo, da bodo dočakale in preživele ta sodni dan ter nato večno živele v raju na zemlji.¹⁶¹

Ta navedba izhaja iz knjige švedske Jehovove priče Carla Olofa Jonssona, ki je bil leta 1968 med pridiganjem izzvan, naj predloži dokaze za stališče Društva, da je leto 607 pred našim štetjem leto judovskega izgnanstva v Babilon. Ker je bil ljubitelj resnice in prepričan, da je teologija Organizacije trdna, se je lotil večletnega raziskovanja, ki je sčasoma pripeljalo do sklepa, da je bilo stališče Stražnega stolpa o letu 607 pred našim štetjem napačno.

Carl je deloval na podlagi iste predpostavke, kakor smo jo takrat imeli mnogi med nami, da je Organizacija edina prava religija in da se Jehovove priče razlikujejo od drugih religij po tem, da so pripravljene spremeniti vsako doktrinarno razumevanje, če se izkaže, da je napačno, in če Sveto pismo razkriva pravilno razumevanje.

Publikacije so pogosto prikazovale, kako druge religije ravnajo z poyicijee moči s tistimi, ki govorijo resnico. Katoliška cerkev je na primer imela špansko inkvizicijo, ki je trajala šest stoletij. Vendar smo verjeli, da so priče kot ljubitelji resnice drugačne. Le zlobni ljudje, ki spodbujajo laži, bi napadali tiste, ki govorijo resnico, saj nimajo druge obrambe. Najboljši primer tega je iz prvega stoletja, ko so morali farizeji in verski voditelji napadati in preganjati Jezusa Kristusa in njegove privržence, da bi jih utišali pred govorjenjem resnice.

Žal je brat Carl Olof Jonsson spoznal, da se Organizacija Jehovovih prič tako kakor v mnogih drugih stvareh ne razlikuje od krščanskih religij, ki jih je rutinsko obsojala.

Leta 1977 je svoje ugotovitve predstavil Vodstvenemu organu. Od njega so zahtevali, da svoje raziskave prekliče in zanika, česar pa ni mogel storiti. Zaradi tega so ga očrnili in nazadnje izločili iz društva.

Leta 1983 je Carl svoje ugotovitve objavil v knjigi The Gentile Times Reconsidered, ki je trenutno v četrti izdaji, izšla pa je pri založbi Hart Publishers in je na voljo na Amazonu. Če vas zanima razumevanje dejstev v zvezi s polemiko o letu 607 pred našim štetjem, vam toplo priporočam, da si priskrbite to publikacijo.

Gerrit Lösch pravi, da »se moramo med seboj pogovarjati odkrito in iskreno, ne smemo pa prikrivati informacij, ki bi lahko spremenile poslušalčevo dojemanje ali ga zavedle«. Vendar pa Vodstveni organ ne ravna v skladu s temi besedami. Priče ne smejo brati knjig, ki se ne strinjajo s teologijo Prič. Priča, ki bi jo ujeli pri branju knjige, kakor The Gentile Times Reconsidered, bi bila obtožena, da se druži z odpadniki, nadlegovali bi jo starešine in ji grozili z izobčenjem.

Po definiciji Gerrita Löscha je to ravnanje značilno za lažnivca. Vodstveni organ, ki ga zastopa, namerno predstavlja kot resnico nekaj, za kar ve, da je neresnično, in »prikriva delčke informacij, ki bi lahko spremenile dojemanje poslušalca ali ga zavedle.«

Obupen poskus obrambe doktrine 607

V zadnjem desetletju dvajsetega stoletja se je začela »informacijska doba«. »Z vzpostavitvijo svetovnega spleta leta 1989 je postalo mogoče, da vsak posameznik objavi informacije, do katerih imajo takojšen dostop milijoni ljudi. Od izuma tiskarskega stroja dalje tehnika ni pomenila takšnega izziva močnemu vplivu verskih voditeljev, ki so ga tradicionalno imeli nad svojimi verniki. (Spomnim se, da sem med srečanjem sedel v dvorani Kraljestva in s svojim iPadom preverjal dejstva, ki so jih poučevali v študiji o Stražnem stolpu. )

Vodstveni organ je moral to grožnjo svoji avtoriteti prepoznati že zgodaj, saj smo v revijah in pismih starešinam nenehno dobivali opozorila o »nevarnostih interneta«. Odpor do vsega, kar je bilo povezano z internetom, je bil tolikšen, da je bilo za mnoge od nas šok, ko smo izvedeli, da je Vodstveni organ vzpostavil svojo spletno stran, ki se zdaj imenuje JW.org. Prepričan sem, da so le sledili pregovoru: »Če jih ne moreš premagati, se jim pridruži.«

Kljub temu je še naprej pozival, naj se izogibamo družbenim medijem in drugim virom informacij zunaj uradne spletne strani Organizacije. Ni presenetljivo, da so bila ta prizadevanja neuspešna. Bratje in sestre so začeli poslušati in brati o izzivih dolgoletnih prepričanj, kakor je to veljavnost leta 607 pred našim štetjem.

Zelo verjetno je to razlog, da je Organizacija leta 2011 objavila dva članka z naslovom »Kdaj je bil starodavni Jeruzalem uničen?«, katerih prvi je objavljen v izdaji za javnost v Stražnem stolpu 1. oktobra.¹⁶² Spomnim se, da sem prebral to serijo člankov in verjel, da so bili v njej verodostojni dokazi v podporo trditvi Organizacije, da je bilo leto 607 pred našim štetjem leto, ko je Jeruzalem uničila babilonska vojska pod vodstvom kralja Nabukadnezarja. Nisem imel razloga, da bi dvomil o tem datumu, in takrat sem še vedno zaupal v integriteto vodstva Družbe. Kmalu zatem sem sam začel preučevati nauk iz leta 1914, vendar sem se osredotočil na svetopisemsko podlago tega nauka in ne na zgodovinsko točnost datiranja.

Ponižna sestra razkrije laž glede leta 607 pred našim štetjem

Leta 2016 sva se, na počitnicah v Angliji z mojo pokojno ženo Reto, srečala z dobro prijateljico¹⁶³, ki jo nisva videla že več let. Seveda sva izkoristila priložnost, da sva z njio delila svoje novo pridobljeno znanje o neresničnosti nauka o letu 1914. Ta prijateljica je sprva razumljivo dvomila, vendar ima odprt um, zato je poslušala, kaj sva imela povedati. Bal sem se, da bi najina odkritost lahko končala trajno in dragoceno prijateljstvo, saj so moja pretekla prizadevanja, da bi s prijatelji JP delil resnico, skoraj vedno povzročila nekaj, čemur bi lahko rekli mehko izogibanje. Takrat še nisem vedel, da je imela najina dobra prijateljica tisto lastnost, za katero se zdi, da je danes vse bolj redka: ljubezen do resnice. Ona je, tako kakor Berojci Pavlovega časa, naše besede postavila na preizkušnjo

Datiranje izračuna iz leta 1914 je bilo zanjo dobro izhodišče, zato se je odločila, da bo preučila najnovejše »dokaze«, predstavljene v publikacijah.

Preden nadaljujem, naj pojasnim, da ta kristjanka ni univerzitetna diplomantka. Nima nobene znanstvene diplome. Večina Jehovovih prič bi ob pogledu nanjo videla povprečnega občinsko oznanjevalko. Uvrstili bi jo med ponižne sestre, nič več. To tudi je, čeprav je njena ponižnost takšna, kakršno Bog zelo ceni. Poleg tega pa ima tudi visoko inteligenco in odločnost, ki žene iskalca resnice k odkrivanju dejstev. Zato se je odločila, da se bo lotila utemeljevanja, z uporabo istih sklicevanj, ki jih v oktobrski in novembrski številki javne izdaje Stražnega stolpa iz leta 2011 uporablja Družbe Watch Tower za obrambo stališča Organizacije, glede datiranja leta 607 pred našim štetjem. Če je bilo leto izgnanstva dejansko 587 pr. n. št. kakor trdijo skoraj vsi strokovnjaki, potem so se priče zmotile za 20 let in bi morale oznanjati leto 1934 kot leto Kristusove nevidne navzočnosti.

Namesto da bi priznali, da so se motili, je Vodstveni organ poskušal diskreditirati trdne dokaze arheologije. Ali so to storili nevede? Menim, da bi morali biti po pregledu dokazov, ki jih je odkrila naša prijateljica, zelo naivni, da ne bi spoznali, da sta bila ta dva članka Stražnega stolpa napisana z neposrednim namenom zavajanja črede in zaščite avtoritete Vodstvenega organa.

Naša prijateljica je izvedela, da sta oktobrska in novembrska številka leta 2011 v reviji Stražni stolp poskušali spodkopati dokaze arheoloških zapisov z dvomom v datiranje rodovnika babilonskih kraljev in z dvomom v celovitost astronomskih zapisov iz starega Babilona, ki kot datum izgnanstva Judov določajo leto 587 pred našim štetjem.

V nadaljevanju so predstavljeni rezultati njene raziskave.

Zapis o kraljih: 20 let, ki jih nikoli ni bilo

Da bi razlaga iz leta 607 pred našim štetjem delovala, mora Organizacija najti način, kako dodati 20 let v zapis babilonskih kraljev. Njihova trditev je, da ta leta obstajajo, vendar manjkajo v zapisu arheoloških najdb. Da bi diskreditirali ugotovitve raziskovalcev, Stražni stolp trdi:

…zakaj se mnogi avtorji držijo datuma 587 pr. n. št.? Naslanjajo se na dva vira informacij: spise klasičnih zgodovinarjev in Ptolomejev kanon.¹⁶⁴

To preprosto ni res. Z uporabo istih virov, ki jih članek Stražni stolp navaja v svoji bibliografiji, je naša prijateljica izvedela, da se raziskovalci opirajo na dobesedno deset tisoč novobabilonskih pisnih dokumentov, ohranjenih v glini, ki jih hranijo v Britanskem muzeju in številnih drugih muzejih po svetu. Te zgodovinske dokumente so strokovnjaki skrbno prevedli, jih nato primerjali med seboj, nato pa jih združili kot koščke sestavljanke, da bi dopolnili kronološko sliko. Celovita študija teh dokumentov predstavlja najzanesljivejše dokaze, saj so podatki iz primarnih virov, torej od ljudi, ki so dejansko živeli v novobabilonski dobi. Z drugimi besedami, bili so očividci.

Babilonci so natančno beležili vsakdanje dejavnosti, kakor poroke, nakupi, pridobitve zemljišč itd. Te dokumente so tudi datirali glede na vladarsko leto in ime trenutnega kralja. Arheologi so odkrili, da so Babilonci hranili ogromno poslovnih potrdil in pravnih zapisov ter tako nehote zabeležili kronološko sled za vsakega vladajočega kralja v obdobju novobabilonske dobe.

Teh dokumentov je toliko, da je ob njihovem zaporedju povprečna pogostost en dokument na vsakih nekaj dni. Ne govorimo o časovnih razponih v tednih, mesecih ali letih. Tako imajo strokovnjaki za vsak teden na voljo dokumente, na katerih je zapisano ime babilonskega kralja in oštevilčeno leto njegovega vladanja. Arheologi so upoštevali celotno novobabilonsko obdobje, in to štejejo za primarni dokaz.

Glede na težo teh kronološko zaporednih primarnih dokazov je nemogoče, da bi 20 let preprosto izginilo!

Zato je zgornja trditev v članku v Stražnem stolpu napačna. Od nas zahteva, da brez kakršnih koli dokazov sprejmemo, da ti arheologi zanemarjajo vse dokaze, ki so jih tako trdo zbirali, v korist »spisov klasičnih zgodovinarjev in Ptolomejevega kanona.«

Slamnati argument

Obstaja klasična logična zmota, znana kot slamnati argument. Gre za lažno trditev o tem, kaj vaš nasprotnik v resnici misli, da bi se lahko zdelo, da ga premagujete. Z drugimi besedami, popolnoma napačno predstavite njegov argument, ugovarjate nečemu, česar sploh ne misli, in tako se zdi, da ste zmagovalec. Vaš cilj ni prepričati nasprotnika, da se moti. Če bi bil to vaš cilj, se ne bi spuščali v podtikanja s slamnatim argumentom. Ne, vaš cilj je, da se zdi, da imate prav, hkrati pa vsem opazovalcem prikrijete pravo naravo nasprotnikovega argumenta. V bistvu slamnati argument uporabljate za zavajanje drugih, kadar se ne morete opreti na resnico, da bi podprli svoj nauk ali prepričanje.

Kako žalostno je videti, da se publikacije Stražnega stolpa vračajo k tej nepošteni tehniki. Eden od primerov njene uporabe je v tem članku iz 1. oktobra 2011 v reviji Stražni stolp. Na strani 31 pisec uporabi grafiko (glej spodaj), da bi zgradil prav takšen slamnati argument.

Slika 13. Okence »Hitri povzetek« iz časopisa Stražni stolp z dne 1. oktobra 2011.

Ta »hitri povzetek« se začne z ugotovitvijo nečesa, kar je res:

Svetski zgodovinarji običajno trdijo, da je bil Jeruzalem uničen leta 587 pred našim štetjem.

Kot nekdanji dolgoletni starešina vem, da je posvetnost za Jehovove priče obremenjujoč izraz. Je sinonim za posveten in pri pričah takoj vzbudi misel, da so podatki sumljivi, saj prihajajo iz ‘satanovega sveta’. Ta pristranskost vpliva na njihovo naslednjo izjavo, ki je napačna:

Svetopisemska kronologija jasno kaže, da se je uničenje zgodilo leta 607 pr. n. št.

Ne, ni tako. Pravzaprav nam Sveto pismo ne daje nobenih datumov. Opozarja le na devetnajsto leto Nebukadnezarjeve vladavine in navaja, da obdobje sužnosti traja 70 let. Za začetni datum se moramo zanesti na posvetne raziskave in ne na Sveto pismo.

Dokazali smo že, da tretja trditev ni resnična. Posvetni zgodovinarji ne uporabljajo spisov klasičnih zgodovinarjev niti Ptolomejevega kanona kot primarnega vira raziskav. Namesto tega sklepajo na podlagi trdnih podatkov, pridobljenih iz tisočev odkritih glinenih tablic. To je bistvo slamnatega argumenta Organizacije.

Organizacija mora najti razlog, ki bi podprl njeno trditev, da v zgodovinskih zapisih o babilonskih kraljih manjka približno 20 let, vendar žal na tisoče odkritih glinenih ploščic ne zagotavlja dokazov, ki jih potrebujejo za potrditev datuma 607 pred našim štetjem.

Opazite, kako Organizacija najprej prizna obilico trdnih podatkov, ki določajo natančno leto uničenja Jeruzalema, nato pa poskuša vse to zavrniti z neutemeljeno domnevo:

Poslovne tablice obstajajo za vsa leta, ki se tradicionalno pripisujejo novobabilonskim kraljem. Če seštejemo leta, ko so ti kralji vladali, in izračunamo nazaj od zadnjega novobabilonskega kralja Nabonida, je datum uničenja Jeruzalema 587 pr. n. št. Vendar ta metoda datiranja deluje le, če vsak kralj sledi drugemu v istem letu, brez vmesnih prekinitev.¹⁶⁵

Poudarjeni stavek vnaša dvom v ugotovitve svetnih arheologov, vendar ga ne podkrepi z nobenim dokazom. Ali naj domnevamo, da je Organizacija Jehovovih prič odkrila doslej neznana prekrivanja in vrzeli v vladarskih letih, ki jih je nešteto predanih raziskovalcev spregledalo?

Na tisoče klinopisnih tablic je primarni vir. Kljub občasnim pisarskim ali dešifrirnim napakam, nepravilnostim ali manjkajočim delom kot celota v veliki meri pomenijo koherentno in skladno sliko. Primarni dokumenti so nepristranski dokazi, ker nimajo lastnega programa. Ni jih mogoče prevarati ali podkupiti. Obstajajo le kot nepristranske priče, ki odgovarjajo na vprašanja, ne da bi izrekle kakršno koli besedo.

Da bi njihova doktrina delovala, izračuni Organizacije zahtevajo 20-letno vrzel v novobabilonskem obdobju, ki je preprosto ni mogoče upoštevati.

Ali ste vedeli, da so publikacije Watch Tower-ja dejansko objavile sprejeta vladarska leta novobabilonskih kraljev, ne da bi jim kdo oporekal? Zdi se, da je bila ta dvoumnost storjena nevede. Na podlagi tukaj navedenih podatkov bi morali sprejeti lastne sklepe.

Če štejemo nazaj od leta 539 pred našim štetjem, ko je bil uničen Babilon - datum, s katerim se strinjajo tako arheologi kot Jehovove priče - imamo Nabonida, ki je vladal 17 let, od leta 556 do 539 pred našim štetjem.¹⁶⁶

Nabonid je sledil Labaši-Marduku, ki je vladal le devet mesecev od leta 557 pr. n. št. Imenoval ga je njegov oče Neriglisar, ki je vladal štiri leta od leta 561 do 557 pr. n. št., potem ko je umoril Zlo-merodaha, ki je vladal dve leti od leta 563 do 561 pr. n. št.¹⁶⁷

Nebukadnezar je vladal 43 let.¹⁶⁸

Če ta leta seštejemo, dobimo začetno leto Nebukadnezarjeve vladavine 606 pred našim štetjem.

Kralj | Obdobje vladanja | Dolžina vladanja
Nabonid | 556-539 p.n.š. | 17 let
Labashi-Marduk | 557-556 p.n.š. | 9 mesecev
Neriglissar | 561-557 p.n.š. | 4 leta
Evil-merodach | 563-561 p.n.š. | 2 leti
Nebukadnezar | 563-606 p.n.š. | 43 let

Vsi ti podatki so povzeti neposredno iz publikacij Stražnega stolpa.

Po Svetem pismu je bilo jeruzalemsko obzidje porušeno Nebukadnezarjevega osemnajstega in uničeno devetnajstega leta njegove vladavine.

V petem mesecu, sedmega dne v mesecu, to je devetnajstega leta babilonskega kralja Nebukadnezarja, je Nebuzaradan, načelnik straže, služabnik babilonskega kralja, prišel v Jeruzalem. Požgal je Jehovovo hišo, kraljevo hišo in vse hiše v Jeruzalemu; požgal je tudi hiše vseh uglednih mož. (2. Kr. 25:8, 9)

Če torej začetku Nebukadnezarjeve vladavine, ki je po podatkih iz publikacij Stražnega stolpa 606 let pred našim štetjem, dodamo 19 let, dobimo leto 587 pred našim štetjem, s čimer se strinjajo vsi strokovnjaki!

S svojimi objavljenimi podatki je Organizacija nehote nasprotovala svojemu lastnemu nauku, da je leto 607 pred našim štetjem datum uničenja Jeruzalema.

Ker pa ne dovolijo, da bi dejstva ovirala dober nauk, ne upoštevajo matematike in v knjigi Vpogled v Sveto pismo samovoljno spremenijo leta Nebukadnezarjeve vladavine, tako da se začnejo leta 624 pred našim štetjem:

Drugi vladar novobabilonskega cesarstva; Nabopolasarjev sin in oče Awil-Marduka (Zlo-merodaha), ki ga je nasledil na prestolu. Nebukadnezar je kot kralj vladal 43 let (624-582 pr. n. št.)¹⁶⁹

Ignoriranje matematičnih in zgodovinskih dokazov v korist osebne razlage Svetega pisma ni pot do resnice.

Kako organizacija to obide? Kje naj najdejo manjkajočih 19 let, da bi začetek Nebukadnezarjeve vladavine prestavili na leto 624 pred našim štetjem in tako omogočili uničenje Jeruzalema leta 607 pred našim štetjem?

Manjkajočih 19 let ne morejo najti, zato preprosto domnevajo, da morajo biti tam, in se zanašajo na zaupanje navadnih Jehovovih prič, da se ne bodo preveč poglabljale v dokaze.

Astronomski zapis: Resnica je v zvezdah!

DDV 4956 je številka, dodeljena določeni glineni ploščici, ki opisuje astronomske podatke, povezane s sedemintridesetim letom Nebukadnezarjeve vladavine.

Slika 14. DDV 4956.

Babilonci so bili strokovnjaki za astronomijo. Več stoletij so natančno beležili gibanje planetov, sonca in lune ter mrke. Kombinacija teh planetarnih položajev jih je povezala v absolutno časovno linijo, ki ji lahko natančno sledimo nazaj.

Vsaka kombinacija je tako edinstvena kakor človeški prstni odtis ali številka loterijske srečke.

Kako natančen je časovni razpored planetarnih tirnic? So tako natančni in predvidljivi, da so znanstveniki uspeli izdelati računalniške algoritme, s katerimi bomo lahko natančno vedeli, kje je bil vsak planet v sončnem sistemu v kateremkoli trenutku v zgodovini. Pravzaprav obstaja odlična aplikacija SkySafari 6 Plus, ki jo lahko prenesete in zaženete na pametnem telefonu ali tabličnem računalniku ter je na voljo na spletu ali v trgovinah Apple in Android. Z njo si lahko natančno ogledate, kje na nebu na določen datum je bil določen planet, opisan v DDV 4956, in preverite, ali se položaji ujemajo. Če se ujemata, je dokazano, da so podatki iz DDV 4956 točni.

Priporočam, da si ga prenesete sami, da boste lahko opravili lastno raziskavo. Prepričajte se, da imate različico Plus, saj cenejša različica ne omogoča izračunov za leta pred Kristusom.

To, kar bomo videli, je tako uničujoče za doktrino Družbe Watch Tower glede leta 607 pred našim štetjem, da se zdi, da jim ne preostane drugega, ko da ponovno prilagodijo svojo doktrinarno razlago. Astronomski podatki prepričljivo dokazujejo, da je datum 587 pr. n. št. za uničenje Jeruzalema - s katerim se strinjajo vsi arheologi - dejansko pravi datum, datum 607 pr. n. št. pa ne.

Kakor smo pravkar videli, možje iz Vodstvenega organa niso pripravljeni dopustiti, da bi trdni dokazi porušili njihov majhen urejen doktrinarni okvir. Kljub temu je težko ugovarjati dejstvom, ki jih lahko povprečna priča potrdi sama z uporabo zgolj pametnega telefona. Prav to je storila naša skromna sestra. Kljub temu se Stražni stolp iz novembra 2011 (2. del članka) na vse pretege trudi, da bi bralci zavrgli dokaze. Opazujte:

Poleg prej omenjenega mrka je na tablici zapisanih tudi 13 opazovanj Lune in 15 opazovanj planetov. Vsako od opazovanj opiše položaj Lune oziroma planetov glede na nekatere zvezde ali ozvezdja.¹⁷⁰

Kakor bomo videli, so planetarna opazovanja neizpodbiten dokaz, da je bilo uničenje Jeruzalema leta 587 pred našim štetjem. Zato mora Vodstveni organ ta dokaz nekako diskreditirati. To poskuša storiti z opombo 18, ki se delno glasi:

Čeprav je klinopisni znak za Luno jasen in nedvoumen, pa so nekateri znaki za imena planetov in njihove položaje nejasni.¹⁷¹

Namen te nejasne izjave je vzbuditi dvom o zanesljivosti razpoložljivih podatkov. Ali je to res pomembno? Dejstvo je, da je na ploščici VAT 4956 babilonski znak za planet Saturn znan in jasen. Nič ni dvoumnega ali dvomljivega glede tega, kaj ta simbol predstavlja. Predstavlja planet Saturn.

Kaj nam lokacija planeta Saturn, kakor so jo opisali babilonski astronomi, pove o času dogajanja na Zemlji?

Slika 15. Konstelacije.

Glede na prevod tablice VAT 4956 je bil Saturn v letu 37, mesecu 1 babilonskega kralja Nebukadnezarja pred Lastovko. Lastovka je območje nočnega neba, ki ga danes imenujemo Ribe. Nočno nebo je razdeljeno na 12 območij. Saturn na svoji 29,4 leta dolgi orbiti prehaja skozi vse.

To pomeni, da Saturn potrebuje 2,42 leta, da se premakne skozi vsako od 12 ozvezdij. Ko se Saturn premakne iz Rib, se tja vrne šele čez 27 let. Po podatkih babilonskih astronomov je bil Saturn v Ribah v Nebukadnezarjevem sedemintridesetem letu, ki so ga arheologi določili za leto 568 pred našim štetjem.

Zaženite naš program SkySafari Plus ter nastavite čas in datum na petek, 22. april 568 pred našim štetjem, 1:00 zjutraj, lokacija: Na tej sliki vidimo planet Saturn v ozvezdju Rib (slika 16).

Slika 16. SkySafari Plus prikazuje Saturn v Ribah 22. aprila 568 pr. n. št.

Tu imamo astronomske podatke, ki potrjujejo, da je bilo sedemintrideseto leto Nebukadnezarjeve vladavine 568 pr. n. št. Zakaj je to pomembno? Zaradi tega, kar nam Jeremija pripoveduje o uničenju Jeruzalema.

Jeremija 52:12 pravi, da je bil Jeruzalem uničen v devenajstem letu babilonskega kralja Nebukadnezarja. V 5. poglavju Jeremijeve knjige izvemo, da je obleganje trajalo več ko eno leto. Jeremija je dobil videnje v osemnajstem letu Nebukadnezarovega vladanja, ko je bilo mesto oblegano.¹⁷² Če torej lahko natančno določimo sedemintrideseto leto Nebukadnezarjevega vladanja, lahko z lahkoto odštejemo leto obleganja in uničenja Jeruzalema, ki se izkaže za leto 587 pred našim štetjem.

Če bi v aplikacijo SkySafari vnesli leto 588 pred našim štetjem kot sedemintrideseto Nebukadnezarjevo leto v skladu z učenjem Stražnega stolpa, bi našli Saturn v Raku. Da bi bil tam, kjer so ga opazili babilonski astronomi, bi moral Saturn zapustiti Raka, iti skozi Leva, Devico, Tehtnico, Škorpijona, Strelca, Kozoroga in Vodnarja, preden bi dosegel Ribe ali za Babilonce Lastovico. To je 19 let potovanja. Manjkajoča leta sploh niso manjkajoča. V Stražnem stolpu so se zmotili pri letnicah! Leto je napačno določil, ker ga je napačno določil Russell, in Russell ga je napačno določil, ker je sprejel kronologijo adventističnega pastorja Nelsona Barbourja, Barbour pa ga je napačno določil, ker je zavrnil raziskave drugih in si izmislil svojo.¹⁷³ Gre za napako, ki je bila storjena pred približno 200 leti in še vedno zavaja Jehovove priče, ki zaupajo v nauke ljudi.

Resnični problem, s katerim se soočamo

Upoštevati je treba še veliko več dokazov. Za tiste, ki jih to zanima, bi vas ponovno napotil na zelo znanstveno delo Carl Olof Jonssona, The Gentile Times Reconsidered.¹⁷⁴

Zgrešili boste bistvo, če boste iz tega izvlekli le to, da je stališče Organizacije o letu 607 pred našim štetjem kot datumu babilonskega izgnanstva napačno. Vsi smo nepopolni in vsi delamo napake, zato se lahko vsakdo pri čem zmoti, tudi pri tako pomembni stvari, kakor je doktrina iz leta 1914. Bistvo ni v tem, da se motijo. Bistvo je v tem, da so vedeli, da se motijo, in niso storili ničesar, da bi to popravili. Gre za to, da so, vedoč, da se motijo, še vedno nadaljevali s promocijo tega napačnega nauka kot Božje resnice; z izobčenjem vsakogar, ki je poskušal objaviti pravo resnico, kakor so to storili s Carlo Olof Jonssonom, pa so zavestno grešili.

Če še vedno želite verjeti, da niso vedeli in so delovali zgolj z najboljšimi nameni, upoštevajte dejstvo, da za odkritje teh dejstev ni bil potreben harvardski znanstvenik, temveč le povprečna Jehovova priča - sestra z ljubeznijo do resnice in željo po preverjanju dokazov. No, morda ne povprečna Jehovova priča, saj pripravljenosti biti plemenitega duha kakor starodavni prebivalci Beroje žal primanjkuje večini mojih nekdanjih prijateljev in sodelavcev JP.¹⁷⁵

Če je moja prijateljica lahko odkrila resnico, zakaj tega ne bi mogli storiti tisti, ki tako ponosno trdijo, da so posebni Božji kanali? Ali jih ne bi Božji duh popeljal v vso resnico?¹⁷⁶ Mar ne bi morali biti Zvesti in preudarni suženj, ki domačim ob pravem času daje hrano? Ali jim te hrane ne posreduje Jezus s pomočjo svetega duha?

Jasno je, da jim ni uspelo nahraniti črede s svetopisemsko resnico. Vodstvo Organizacije še danes spodbuja svojo razlago časa poganov in dela vse, kar je v njihovi moči, da bi čredi onemogočili dostop do kakršnih koli drugih virov informacij. Poleg tega ustrahujejo vsakogar, ki skuša razkriti resnico o tem nauku, z grožnjami o izobčenju na podlagi lažne obtožbe o odpadništvu.

V videnju apostolu Janezu nas je naš Gospod Jezus posvaril:

Zunaj mesta pa so nečisti ljudje, tisti, ki se ukvarjajo s spiritizmom, tisti, ki se vdajajo spolni nemorali, morilci, malikovalci in vsi, ki radi lažejo in si izmišljajo neresnice. (Razodetje 22:15 NWT 2013)

Če imamo kako stvar radi, bomo to tudi branili. Organizacija še naprej brani svoj nauk iz leta 1914 in ga še naprej promovira v svetovnem oznanjevanju, čeprav ima veliko dokazov, da je napačen. Vprašanje za nas kot posameznike je, ali bomo sodelovali pri širjenju tega lažnega nauka, te lažne dobre novice, te laži, ali ne!

6

Pridiganje napačnega upanja na odrešitev

»Toda četudi bi vam mi ali angel iz nebes kot dobro novico oznanil kaj drugega od tega, kar smo vam mi oznanili kot dobro novico, naj bo preklet.« (Galačanom 1:8)

Ko Jehovove priče stojijo na ulici ob svojih vozičkih z literaturo ali hodijo od vrat do vrat in opravljajo svojo službo, kakšno dobro novico v resnici ponujajo javnosti? Kakšno upanje na odrešitev pričakujejo priče zase? Očitno je njihovo upanje močno, saj jih spodbuja, da žrtvujejo toliko svojega življenja in sredstev za preživljanje, da se ukvarjajo s pridigarskim delom in drugimi teokratskimi dejavnostmi, ki zahtevajo veliko časa.¹⁷⁷ To lahko rečem brez strahu pred protislovjem, ker sem to živel in sta bila moj položaj in motivacija značilna za povprečno Jehovovo pričo.

V mladosti sem želel študirati na univerzi, vendar sem se odločil, da tega ne bom storil, ker sem verjel, da je Harmagedon tik pred vrati. Namesto da bi si prizadeval za kariero, sem sedem svojih odraslih let preživel v Kolumbiji v Južni Ameriki, kjer sem pridigal. Ko sem se pri 27 letih poročil, sva se z ženo odločila, da se bova odpovedala družini, ker je bil konec tako blizu. Svoje otroke sva želela vzgojiti v Novem svetu.

Več ko štirideset let sem praktično vsako soboto zjutraj vstal, si nadel obleko in kravato ter se odpravil na pridigarsko delo. Mislil sem, da služim Bogu Jehovu. Mislil sem, da sodelujem v življenjsko pomembni in nikoli ponovljivi svetovni pridigarski kampanji za oznanjevanje Kralja in njegovega kraljestva. Mislil sem, da oznanjam dobro novico o odrešitvi.

Seveda, če bi dejansko oznanjal resnično dobro novico o Kristusovem kraljestvu, bi bilo vse to žrtvovanje upravičeno. Toda zdaj vem, da ni bilo tako, in to ne samo zato, ker je Kristusova navzočnost 1914 lažna. V dobri novici, ki jo oznanjajo Jehovove priče, je nekaj veliko hujšega. Oznanjajo lažno upanje na odrešitev.

Dobra novica po Jehovovih pričah

Priče oznanjajo sprevrženo dobro novico o odrešitvi, ki upanje na odrešitev deli na dve kategoriji: Prvo je upanje na nesmrtno življenje v nebesih. To je omejeno le na 144.000 maziljenih posameznikov, od katerih je bila večina že izbrana. Drugo upanje, ki ga ima 99,9 % vseh Jehovovih prič, je, da bodo kot Božji prijatelji razglašeni za pravične, da bodo živeli na zemlji, in sicer tako, da preživijo Harmagedon, ali da bodo vstali v novem svetu. Nenavadno je, da je ta Božja razglasitev pravičnosti pogojna. Ne zagotavlja jim življenja, kakor to velja za maziljenca. Še naprej bodo grešniki in si morajo prizadevati za popolnost do konca tisočletne Kristusove vladavine.

Kar zadeva preostalo človeštvo, sta po tradiciji v skladu s teologijo Watch Tower obstajali dve možnosti: Če bodo ob Harmagedonu še živi, jih bo Bog uničil brez upanja na prihodnje vstajenje. Če bodo umrli pred Harmagedonom, bodo verjetno vstali med tisočletno vladavino in bodo imeli priložnost sprejeti korist Kristusove odkupne žrtve. Če tega ne storijo, bodo umrli za vse večne čase.

V zadnjem času se zdi, da je na temo, kdo od nepravičnih vstane, nekaj nove svetlobe. Jezus tega seveda ne pove, vendar Vodstveni organ čuti potrebo, da se o tem izreče. V majski številki Študijske izdaje Stražnega stolpa iz leta 2022 beremo:

Ali to pomeni, da bodo med tisočletno vlado obujeni vsi ljudje, ki so umrli? Ne. Tisti, ki so pred smrtjo hudobno zavrnili možnost, da bi služili Jehovu, ne bodo obujeni. Imeli so priložnost, vendar so dokazali, da niso vredni življenja v raju na zemlji. (Mat. 25:46; 2. Tes. 1:9; Raz. 17:8; 20:15)¹⁷⁸

Torej, če imate neverujočega (tj. ne-JP) partnerja, starša ali otroka, ne bodo deležni vstajenja, ker so »imeli svojo priložnost« in so jo zapravili!?

Aroganci »učenjakov« Stražnega stolpa ustreza le njihova nesposobnost pri razlaganju Svetega pisma!

Dokazna besedila, ki jih navajajo v tem odstavku, dokazujejo le, da bodo nekateri ljudje umrli v večnosti, vendar ni trdno določeno, kdaj se to zgodi. Še hujša je izjava, ki sledi: »dokazali, da niso vredni…«

Kdo od nepravičnih je vreden? Ali ni nezaslužena dobrota (izraz iz JP) ali milost tista, ki je nepravičnim dana možnost za večno življenje?

Kakor koli že, po mnenju Jehovovih prič bodo tri vstajenja. Na eni strani bo vstajenje pravičnih za življenje v nebesih. Na drugi strani bo vstajenje nepravičnih za sodbo. Vmes med njima pa bo vstajenje pravičnih, vendar ne za življenje, razen če bodo po tisoč letih presojeni kot vredni; tehnično gledano je to torej vstajenje pravičnih za sodbo. Kako nenavaden koncept!

Na kratko predstavljamo to doktrino:

Jehova je na podlagi Kristusove odkupne žrtve razglasil svoje maziljence za pravične kot sinove, druge ovce pa za pravične kot prijatelje...¹⁷⁹

Seveda Sveto pismo ne govori o vstajenju kristjanov, ki jih bi Bog kot prijatelje razglasil za pravične in ki bi bili nato tisoč let presojani, da bi se prepričali, ali so ostali pravični. Ali se Jehova zavaruje pred tveganji? Ali vidite, kako lahko nepremišljene eizegetične razlage zasmehujejo Božje usmiljenje?

Seveda Sveto pismo ne omenja srednjega ali tretjega vstajenja Božjih prijateljev. Pravzaprav ne omenja treh vrst vstajenja, ampak le dve.

Upam na Boga… da bo vstajenje pravičnih in nepravičnih. (Apostolska dela 24:15)

Ne čudite se temu, kajti prihaja ura, ob kateri bodo vsi, ki so v grobovih, slišali njegov glas 29 in prišli ven: kateri so delali dobro, na vstajenje življenja, in kateri so delali hudo, na vstajenje obsodbe. (Janez 5:28, 29)

V Evangeliju po Luku 12:32 Jezus svoje judovske učence imenuje »majhna čreda«. »Jehovove priče so si prisvojile ta izraz in trdijo, da se nanaša na 144.000 maziljenih z nebeškim upanjem. Jezus ne omenja 144.000, ko govori o mali čredi. Minilo bo še približno 70 let, preden bo Jezus to število razkril Janezu v Razodetju.

V Evangeliju po Janezu 10:16 Jezus omenja pogane, ki se bodo pozneje pridružili njegovim judovskim učencem in postali ena čreda pod njim, kot »druge ovce«. Vodstveni organ si je ta izraz prisvojil za označevanje vseh Jehovovih prič, ki niso med maziljenimi 144.000 ljudmi. Ti nimajo nebeškega upanja in niso vstali v življenje.¹⁸⁰

Naslednja tabela prikazuje temeljne razlike med obema upanjema na odrešitev, ki ju Jehovove priče oznanjajo kot del sporočila dobre novice o Kraljestvu.

Graf razlik med »majhno čredo« in »drugimi ovcami«

Mala čreda | Druge ovce
Imenujejo se Božji otroci. (Rimljanom 8:14, 21) | Imenujejo se Božji prijatelji. (it-1, str. 606; w95 7/1, str. 15, odst. 5)
V novi zavezi. (Luka 22:20) | Niso v Novi zavezi. (w09 1/15, str. 29, odst. 16)
Imajo Jezusa za svojega posrednika. (1 Timoteju 2:5, 6) | Nimajo posrednika. (it-2, str. 362)
So vstali v nesmrtno življenje. (Razodetje 20:4-6) | Ostanejo nepopolni kot grešniki do konca tisočletja. (w85 10/15 str. 31; w51 5/15 str. 308)
So ponovno rojeni. (Janez 3:3-5) | Niso ponovno rojeni. (w82 2/1, str. 26-29; w86 2/15, str. 14, odst. 16)
Uživajo simbole, ki predstavljajo Kristusovo meso in kri. (Luka 22:19; 1. Korinčanom 11:24, 25) | Ne uživajo simbolov, ki predstavljajo Kristusovo meso in kri. (w09 1/15 str. 29 odst. 16)
Vladajo z Jezusom kot kralji in duhovniki. (Razodetje 5:10; 20:4-6; 1. Korinčanom 4:8) | Živeli bodo kot podložniki pod Jezusom in 144.000 ljudmi. (w12 3/15, str. 20, odst. 2)

Opazili boste, da so za vsako značilnost, ki je navedena za Malo čredo, na voljo svetopisemski viri, medtem ko za značilnosti, ki so navedene v razredu Druge ovce, kakor jih opredeljujejo Jehovove priče, ni svetopisemskih virov. To ni spregled. Enostavno ni jasnih svetopisemskih referenc, ki bi podpirale tiste elemente, za katere priče učijo, da so značilni za člane Druge ovce.

Tu je vprašanje, o katerem je vredno razmisliti: Kaj pa, če so druge ovce pravzaprav del male črede? O tem bomo govorili v kratkem.

Preveč oddaljen most

Dvom o doktrinah, kakor sta prekrivanje generacij ali 1914 nevidna Kristusova prisotnost, v resnici ne vpliva na upanje in sanje povprečnega JP. Ne, ko dvomite o upanju Drugih ovac. Publikacije že desetletja pričevalcem predstavljajo čudovite ilustracije, ki prikazujejo idilično življenje v Novem svetu z obilno hrano in veselimi srečanji. Otroci so prikazani, kako se varno sprehajajo z divjimi živalmi. Vstali so prikazani, kako se vračajo k svojim družinam.

Naravno je, da se ljudje, ki so bili nahranjeni s temi mogočnimi in ganljivimi podobami, zgražajo ob misli, da vesela novica ni povezana z zemeljskim upanjem. Prav tako se bodo zgražali ob misli, da bodo šli v nebesa, kot priče učijo, da se bo to zgodilo maziljencem. Odvrnili bodo ob misli, da nikoli več ne bodo videli svojih ljubljenih, saj po nauku JP 144.000 ljudi odide v nebesa in se nikoli več ne vrne. Še več, povprečna priča se bo upirala upanju, ki ji ga ponuja Jezus, saj so jo nešteti študijski članki Stražnega stolpa in govori na Spominski slovestnosti naučili, da se počuti nevredno biti maziljena s svetim duhom) ali ponovno rojena.

Če čutite takšno zaskrbljenost, vas prosim, da jo za zdaj pustite ob strani in se lotite raziskovanja resničnega upanja, ki vam je ponujeno kot kristjanu. Če se Vodstveni organ lahko moti glede tega, kdo so Druge ovce, potem se lahko moti tudi glede vsega drugega.

Tu nastopi zaupanje. Zaupati moramo v dobroto našega nebeškega Očeta. Premislite o tem stavku:

Prav tako, kakor piše: »Česar oko ni videlo in uho ni slišalo in kar se v človekovem srcu ni porodilo, to je Bog pripravil tem, ki ga ljubijo.« Bog nam je namreč to razodel po svojem duhu, saj duh vse preiskuje, tudi Božje globočine. (1. Korinčanom 2:9, 10)

Zvesti služabniki, kakor so Abraham, Mojzes in Daniel, so se tisočletja veselili stvari, ki jim jih je Bog namenil, vendar so bile te stvari zunaj njihove domišljije. Kljub temu so zaupali, da bo resničnost, ki jo je Jehova shranil zanje, presegla vse, kar si lahko zamislijo. Zdaj je te resničnosti Jezus po svetem duhu razodel tistim, ki jih Bog šteje za svoje otroke. Nikoli ne pomislimo, da bi se nagrada, ki nam jo je predstavila korporacija Stražni stolp, lahko vsaj približala čudoviti naravi upanja na odrešitev, ki ga je »Bog pripravil tistim, ki ga ljubijo«.

7

Kdo so »Druge ovce«?

»Imam pa še druge ovce, ki niso iz te staje. Tudi te moram pripeljati in bodo poslušale moj glas ter bodo ena čreda pod enim pastirjem.« (Janez 10:16)

Po mojem mnenju v celotni knjigi ni nobene druge teme, ki bi bila tako pomembna kakor ta, tj. nauk Jehovovih prič o drugih ovcah¹⁸¹. To lahko rečem z gotovostjo, saj vam bo napačno razumevanje tega nauka dobesedno preprečilo vstop v Božje kraljestvo.

Če povzamemo, kaj smo se do zdaj naučili, Jehovove priče oznanjajo, da je upanje, ki je zdaj namenjeno vsem ljudem, da jih Jehova Bog razglasi za pravične kot enega od svojih prijateljev. V tem stanju boste preživeli Harmagedon, če pa boste umrli pred njegovim prihodom, boste vstali v novem svetu. Če te ponudbe ne sprejmete, ne boste preživeli Harmagedona. Če pa boste umrli pred Harmagedonom, boste vseeno vstali v Novem svetu. V čem je torej razlika za tiste, ki bodo vstali?

Po teologiji JP bodo pravični Božji prijatelji vstali prvi in bodo imeli nadzorne položaje v novem svetu. To jim daje pravico, da prvi dobijo vse domove, izbrane lokacije za življenje in blago, ki je ostalo po bitki pri Harmagedonu. JP, ki bodo preživeli Harmagedon, se bodo pridružili tistim, ki so del zemeljskega vstajenja pravičnih Božjih prijateljev, da bi o Bogu poučili nepravične, ki so vstali. Ne glede na to, ali ste del zemeljskega vstajenja pravičnih ali nepravičnih, boste vsi še vedno živeli kot nepopolni (tj., grešni) ljudje. To je na kratko teologija JP, ki se nanaša na upanje dobre novice o odrešitvi, ki jo oznanjajo v svoji javni službi.

Ko sem na podlagi raziskovanja Svetega pisma spoznal, da je bila generacija, ki se je prekrivala, napačna in da je bil napačen tudi nauk o nevidni Kristusovi navzočnosti leta 1914, sem začel preučevati nauk o Drugih ovcah. Ker sem še vedno služil kot starešina Jehovovih prič, sem začel z uporabo programa Watchtower Library¹⁸² v upanju, da bo mogoče najti kakšno razlago, ki bo temeljila na Svetem pismu.

Če sem v iskalno polje knjižnice vpisal »druge ovce« (z dvojnimi narekovaji), sem dobil več ko 2.000 zadetkov samo v reviji Stražni stolp. Vendar je bil v Svetem pismu NWT ta izraz le enkrat uporabljen. Kako nenavadno!

Razmislite o tem. V skladu z Družbo Watch Towwer ima Bog dve skupini zvestih služabnikov. Prvo skupino sestavljajo maziljeni kristjani, ki so v Svetem pismu večkrat imenovani Božji otroci. Druga skupina je veliko številčnejša od prve v razmerju približno 100 proti 1. Če ima Družba Watch Tower prav, potem bi pričakovali, da je tej veliko večji skupini v Svetem pismu namenjena enaka, če ne celo večja pozornost. Vendar je edini stavek, ki je naveden v publikacijah, samo eden, naslednja skrivnostna referenca.

Imam pa še druge ovce, ki niso iz te staje. Tudi te moram pripeljati in bodo poslušale moj glas ter bodo ena čreda pod enim pastirjem. (Janez 10:16)

Temu pravim skrivnostna referenca, ker Jezus dejansko ne opredeli, na koga se nanaša s temi izrazi: »ta čreda« in »druge ovce«.

Z zaupanjem sem verjel v nauk Organizacije o upanju na odrešitev drugih ovac, vendar tega nikoli nisem poskušal dokazati s Svetim pismom. Prav tako se nisem mogel spomniti, da bi to temo kdaj poglobljeno preučeval v kakšnem študijskem članku Stražnega stolpa.

Zato sem se obrnil na indekse publikacij društva, ki sta dva: Indeks publikacij 1986-2022 in Indeks publikacij 1930-1985. Vsi pomembni nauki Jehovovih prič so bili temeljito razloženi v študijskih člankih, ki se obravnavajo pri tedenskem študiju v občinah pri preučevanju Stražnega stolpa, ti pa so v indeksih navedeni pod podnaslovom Razprava. Če na primer poiščete teme, kakor »Božji sinovi«, »Maziljeni kristjani« ali »Vstajenje«, boste pod podnaslovom Razprava našli več referenc. Te vedno vsebujejo najobsežnejšo in najbolj podrobno obravnavo katere koli teme.

Nauk o Drugih ovcah je temeljni kamen teologije JP, zato sem pričakoval, da bom v podnaslovu Razprava našel številne reference. Lahko si predstavljate moje presenečenje, ko sem odkril, da v kazalu za leta 1986 do 2022 sploh ni podnaslova Razprava. Kako je mogoče, da v več ko 35 letih izdajanja publikacij Watch Tower ni bilo niti enega članka z razpravo o tem najpomembnejšem nauku? Kako zelo čudno!

Neustrašno sem prešel na starejši indeks, ki je zajemal leta od 1930 do 1985. Iz let, ko sem obiskoval in tudi vodil tedensko študijsko preučevanje Stražnega stolpa, sem vedel, da je doktrino predstavil J. F. Rutherford sredi tridesetih let prejšnjega stoletja. Na primer:

Leta 1935 so doumeli, da ‚veliko množico‘ iz Razodetja 7:9–15 pravzaprav sestavljajo »druge ovce«, torej kristjani z zemeljskim upanjem, ki naj bi se pojavili na svetovnem prizorišču v »zadnjih dneh« in bodo kot skupina preživeli harmagedon. (Janez 10:16; 2. Timoteju 3:1; Razodetje 21:3, 4) Po tem letu je postal glavni cilj pridobivanja učencev zbiranje te velike množice. Zato je še posebej po letu 1966 prevladovalo mnenje, da je Bog nehal izbirati kristjane za življenje v nebesih leta 1935. To je navidez še potrjevalo dejstvo, da so skoraj vsi tisti, ki so se krstili po letu 1935, čutili, da imajo zemeljsko upanje. Za vsakega, ki je bil od takrat naprej poklican za življenje v nebesih, so menili, da je nadomestil kakega maziljenega kristjana, ki ni ostal zvest.¹⁸³

Ko sem torej pregledal starejše kazalo, ki zajema objave od leta 1930 do 1985, sem pričakoval sklicevanje na članek iz leta 1935. Tokrat je bila na voljo podrubrika Razprave, vendar je vsebovala le slabe tri sklice na razpravne članke, od katerih nobeden ni bil starejši od leta 1980.¹⁸⁴

Čudno in še bolj čudno!

Pregledal sem tri navedena sklicevanja v upanju, da bom našel kakšno pismo, ki bi dokazovalo, da se druge ovce iz Jn 10:16 nanašajo na razred neposvečenih kristjanov z zemeljskim upanjem. Vendar nisem našel nobene podpore iz Svetega pisma. Vsak članek je druge ovce obravnaval kot nekaj danega, že uveljavljenega. Tako kakor da vam ni treba dokazovati, da je nebo modro, se je zdelo, da je Organizacija mnenja, da jim ni treba dokazovati, da so Druge ovce tiste, za katere pravijo, da so.

Nato sem si vzel čas in v publikacijah poiskal vsako besedo »druge ovce«. Bilo je dolgotrajno in naporno, vendar sem ga opravil in odkril, da so druge ovce v vsakem primeru obravnavane kot ugotovljeno dejstvo, pri čemer prepričanje ni podprto s svetopisemskimi viri. Gre torej za svetopisemsko neutemeljen nauk o odrešenju. Izraz kategorično uporabljajo za označevanje razreda Jehovovih prič z drugačnim upanjem od tistega, ki je ponujeno Božjim otrokom. To je tako, kakor da bi brez zadržkov rekli, da je nebo rdeče, in pričakovali, da bodo to vsi sprejeli.

Kljub temu sem vedel, da je članek napisal Rutherford sredi tridesetih let prejšnjega stoletja, zato sem v svojih izvodih starih zvezkov Stražnega stolpa poiskal članek, ki je ta nauk prvič predstavil čredi Jehovovih prič. Zakaj ta članek ni bil predstavljen v indeksu publikacij Stražnega stolpa 1930-1985?

Odgovor na to vprašanje je postal jasen, ko sem končno odkril članek, ki je pojasnjeval domnevno svetopisemsko podlago za ta nauk. Razdeljen je na serijo člankov v dveh delih v številkah Stražnega stolpa z dne 1. in 15. avgusta 1934. Ko sem ga prebral, sem spoznal, zakaj ga Organizacija ni vključila v svoje kazalo. Celotna razlaga - ne pozabite, da kot JP v to razumevanje polagate svoje upanje na odrešitev - ne temelji na trdnih svetopisemskih dejstvih, temveč na vrsti izmišljenih antitetičnih aplikacij, ki so včasih tako bizarne, da napenjajo verodostojnost do skrajnih meja. Da bi si lahko sami ustvarili mnenje o tem, sem posvetil celo poglavje podrobnemu pregledu obeh člankov.¹⁸⁵

Toda preden zapletemo vprašanje z razlagami in ugibanji ljudi, pustimo Svetemu pismu, da govori samo zase. Pri tem se bomo za primerjavo seznanili tudi s tem, kaj na temo Druge ovce pravijo publikacije Družbe Stražni stolp. To bomo storili zato, ker bo to odličen primer študije nasprotja med eisegezo (vsiljevanje lastne razlage Svetega pisma) in eksegezo (dopuščanje, da Sveto pismo govori samo zase).

Preučevanje nauka o Drugih ovcah za nas same

Začnimo z opredelitvijo dveh pojmov iz Janezovega evangelija 10:16, od katerih je vse odvisno: »te staje« in »druge ovce«. Če hočemo to razumeti, moramo k temu pristopiti brez kakršnih koli predsodkov. Družba Watch Tower si tega razkošja ne more privoščiti, saj je od tridesetih let prejšnjega stoletja obremenjeno z Rutherfordovo razlago. Primerjajmo:

Eisegeza Stražnega stolpa

Da bi razložili, kdo sestavlja »to stajo«, Stražni stolp pravi naslednje:

Z uvedbo nove ovčje staje duhovnega Izraela ob binkoštih 33 n.št. je prenehala obstajati bivša ovčja staja za naravne Hebrejce pod Mojzesovo zavezo zakona, ker je izpolnila svoj namen. Tri leta in pol pozneje se je spreobrnil, krstil in bil z duhom maziljen rimski stotnik Kornelij in njegova verna družina ter prijatelji v Cezareji. Tako so neobrezani pogani, neprozeliti, bili vpeljani v ovčjo stajo, katere »vrata« predstavlja Jezus Kristus. (DApostolska dela 10. poglavje) Ta staja ali hlev obsega »Božji Izrael«, Izraelce po duhu ali duhovne Izraelce. Ali se je za kogarkoli teh — Hebrejca ali pogana — lahko reklo, da ‚ni iz tega hleva‘ — hleva zbranega po ureditvi nove zaveze? Gotovo ne! (Galatom 6:16; Janez 10:16)¹⁸⁶

Če si ogledate vsa svetopisemska besedila, navedena v tem odstavku, boste videli, da ne podpirajo ideje, da se »ta čreda« nanaša na vse maziljene kristjane, tako Jude, kakor pogane. Vendar pa članek vsebuje pomenljivo priznanje. Organizacija trdi, da sta v času, ko je naš Gospod izrekel besede iz Jn 10:16, obstajali dve ovčji staji: ena duhovnega Izraela in druga naravnih Judov. Toda ali je to res? Duhovni Izrael je nastal šele, ko se je na binkošti izlil sveti duh, in ne prej. Torej je v času, ko je Jezus izrekel te besede, obstajal samo en ovčji trop, narod Izrael.

Krščanska eksegeza

Poskusimo še enkrat, vendar tokrat pustimo, da Sveto pismo govori samo zase, in se vzdržimo samovoljnih sklepov, ki bi ustrezali kakšni verski teologiji.

V Jn 10:16 Jezus govori le o dveh ovčjih čredah: »to ovčjo čredo« in »druge ovce«. Z besedami »ta ovčja čreda« Jezus nakazuje, da je bila ovčja čreda takrat prisotna. Preden se odpravimo izven neposrednega konteksta, se vprašajmo: Komu je govoril? Odgovor je podan le tri vrstice naprej:

Zaradi teh besed je med Judi spet prišlo do razprtije. Mnogi od njih so govorili: »Demona ima in je nor. Zakaj ga poslušate?« Drugi pa so rekli: »To niso besede človeka, ki ga mučijo demoni. Mar lahko demon slepim odpre oči?« (Janez 10:19-21)

Očitno ni šlo za zasebno razpravo z njegovimi zaupnimi učenci, ampak za javno razpravo, v kateri so bili prisotni tudi njegovi nasprotniki. To je pomembno upoštevati.

Kako je Jezus gledal na svoje rojake, tudi na tiste, ki so mu nasprotovali? Ko je poslal svoje apostole oznanjat, jim je dal naslednja navodila:

Ne pojdite na pot narodov in ne vstopajte v nobeno samarijansko mesto, ampak hodite raje k izgubljenim ovcam Izraelove hiše. (Matej 10:5, 6)

Ob neki drugi priložnosti, ko je poganka prosila Jezusa za pomoč, ji je rekel:

Poslan sem bil samo k izgubljenim ovcam Izraelove hiše. (Matej 15:24)

Njegova naloga je bila najti izgubljene judovske ovce in jih pripeljati v svojo čredo.

Vodstveni organ primerja »majhno čredo« iz Lukovega evangelija 12:32 in »druge ovce« iz Janezovega evangelija 10:16. Vendar je to izključno primerjava JP. V Svetem pismu takšne primerjave ni. Kaj je torej Jezus mislil, ko je svoje neposredne učence imenoval »mala čreda«?

Ker je bilo ovčje krdelo Izraela veliko - v tistem času je živelo na milijone Judov - medtem ko je bila njegova čreda učencev majhna, je primerno, da jim je dal zagotovilo iz Lukovega evangelija 12:32: »Ne boj se, mala čreda, kajti vaš Oče se je odločil, da vam dá kraljestvo«.

Govoril jim je, da kljub dolgi zgodovini Izraela, kljub njegovemu veličastnemu templju in uveljavljenim verskim tradicijam, kljub njegovi Mojzesovi zavezi o kraljestvu, Božje kraljestvo ne bo dano njim, ampak njegovi mali čredi učencev. To potrdi v Evangeliju po Mateju 21:43, ko svojim judovskim nasprotnikom reče: »Zato vam pravim: Božje kraljestvo vam bo odvzeto in dano narodu, ki bo rodil njegove sadove.«

Na podlagi tega lahko razumemo, kdo so druge ovce.

Ne pozabite, da je Jezus govoril Judom na splošno, vključno z nasprotniki, ki so iskali vsako priložnost, da bi ga obtožili. Judje so prezirali pogane. Jezus se je zavedal, da se bo z njegovo smrtjo zgodila velika sprememba. Izključna zaveza, ki jo je Jehova Bog sklenil z Judi, naj bi postala neveljavna zaradi nevernosti in hudobije izraelskega naroda - hudobije, ki je dosegla zenit z umorom Božjega Sina.¹⁸⁷ Kmalu bo sklenjena nova zaveza, ki bo vključevala tudi pogane. Če bi tem vzvišenim judovskim voditeljem razkril, da jih bodo zamenjali ljudje iz poganskih narodov, ki so jih prezirali, bi ga takrat in tam skušali kamnati. Zato je svoje besede ubesedil v skrivnostnem jeziku.

Zato je logičen sklep, da je Jezus govoril o poganih kot o drugih ovcah, ki niso bile v ovčji čredi Izraela, vendar bodo sčasoma postale del ene črede pod Kristusom.

Ali obstaja v Svetem pismu podpora za tak sklep? Iščemo ovce iz dveh staj, ki bi prišle pod enega pastirja in postale ena čreda. Razmislite o teh treh odlomkih:

Ne sramujem se namreč dobre novice; ta je pravzaprav Božje močno sredstvo, ki prinaša rešitev vsakemu, ki veruje, najprej Judu, pa tudi Grku. (Rimljanom 1:16)

Ni namreč razlike med Judom in Grkom. Nad vsemi je isti Gospod, ki je bogat do vseh, ki ga kličejo. (Rimljanom 10:12)

Ni več Juda in Grka, ni več sužnja in svobodnjaka, ni več moškega in ženske, kajti vsi ste eno v edinosti z Jezusom Kristusom. Še več, če pripadate Kristusu, ste v resnici Abrahamovo potomstvo, dediči glede na obljubo. (Galačanom 3:28, 29)

Iz teh vrstic lahko razberemo, da je Jezus odpravil razliko med Judi in pogani ter jih združil v enotno čredo, ki so vsi deležni nove zaveze. To dejstvo je napovedal Kajfa, a ne zato, ker bi bil človek vere, temveč zaradi svojega položaja velikega duhovnika.

Toda eden izmed njih, Kajfa, ki je bil tisto leto veliki duhovnik, jim je rekel: »Vi nič ne veste in ne pomislite, da je za vas dobro, da en človek umre v korist ljudstva, ne pa da je pokončan ves narod.« Tega pa ni rekel sam od sebe, ampak je, ker je bil tisto leto veliki duhovnik, prerokoval, da bo moral Jezus umreti za narod, pa ne samo za narod, temveč tudi zato, da bi Božje otroke, ki so razkropljeni, zbral v eno. (Janez 11:49-52)

»Narod« se je nanašal na Izrael, »Božji otroci, ki so bili razkropljeni«, pa niso pomenili vseh poganov, ampak tiste v nejudovskem svetu, ki so bili poklicani, da postanejo Božji otroci.

Dekodiranje Janeza 10:16

Na podlagi zgornjih dokazov sami presodite, katero razumevanje je najbolj smiselno in skladno s preostalim Svetim pismom.

Ali bi se strinjali, da so druge ovce pogani, ki so bili v krščansko čredo pripeljani tri leta in pol po Jezusovi smrti s krstom rimskega stotnika Kornelija in njegove družine?¹⁸⁸ Ali pa se zdi bolj verjetno, da je Jezus mislil na skupino kristjanov, ki se bo pojavila na svetovnem prizorišču šele čez 1 900 let? Če se držite slednjega razumevanja, ki ga spodbujajo publikacije Družbe, potem morate rešiti številna kočljiva vprašanja.

Božji otroci ali le prijatelji

Ker druge ovce JP niso maziljene, se ne morejo imenovati Božji otroci. Zato Stražni stolp jasno in nedvoumno izjavlja, da so Druge ovce razglašene za pravične kot Božji prijatelji.

Leta 1985 so razumeli, da so na podlagi Jezusove odkupne žrtve druge ovce razglašene za pravične kot Božji prijatelji in z namenom, da preživijo Harmagedon.¹⁸⁹

Težava tega pogleda je, da ga ne podpirajo nobena svetopisemska besedila. Ob branju izjav, kot je naslednja, ki jo je pripravil Stražni stolp, bi lahko mislili drugače:

»Tisto, kar je na zemlji,« pa so pripadniki Kristusovih drugih ovc, ki upajo, da bodo večno živeli na zemlji. Jehovov izvoljeni Služabnik je tudi njim omogočil, da so postali pravični v Jehovovih očeh. Ker verujejo v Kristusovo odkupno žrtev in so tako »oprali […] svoja oblačila in jih pobelili v Jagnjetovi krvi,« jih je Jehova razglasil za pravične, vendar ne zato, da bi postali njegovi duhovni sinovi, temveč njegovi prijatelji. Tem ponuja čudovit obet, da bodo preživeli »veliko stisko«. (Raz. 7:9, 10, 14; Jak. 2:23)¹⁹⁰

Kako vemo, da so »‘stvari na zemlji’ druge Kristusove ovce«? Kako vemo, da so razglašene za pravične kot Božje prijateljice? Preučimo našteta svetopisemska besedila - Razodetje 7:9, 10, 14 in Jakob 2:23 - ki naj bi podpirala ta učenja.

Po vsem tem sem videl, in glej: velika množica ljudi, ki jih noben človek ni mogel prešteti, iz vseh narodov, rodov, ljudstev in jezikov. Stali so pred prestolom in pred Jagnjetom, oblečeni v dolga bela oblačila, v rokah pa so držali palmove veje. Glasno so vzklikali: »Rešitev dolgujemo našemu Bogu, ki sedi na prestolu, in Jagnjetu.« (Razodetje 7:9, 10)

Takoj sem mu odgovoril: »Moj gospod, ti veš.« In mi je rekel: »To so tisti, ki prihajajo iz velike stiske. Oprali so svoja oblačila in jih pobelili v Jagnjetovi krvi. (Razodetje 7:14)

Izpolnil se je tudi odlomek iz Svetih spisov, ki pravi: »Abraham je veroval v Jehova, in to se mu je štelo za pravičnost.« In bil je imenovan »Jehovov prijatelj«. (Jakob 2:23)

Ali vi vidite kakršno koli podporo temu, kar pravijo v članku? Jaz ne vidim. Abraham je bil imenovan Božji prijatelj, vendar Abraham ni bil kristjan!

Zdi se, da se Vodstveni organ zanaša na lahkovernost prič in na dejstvo, da le redko kritično preverijo tako imenovane potrditvene navedbe iz Svetega pisma.

Pomanjkanje svetopisemskih dokazov vodi le k enemu sklepu: Ni podlage za to, da bi druge ovce imenovali Božje prijatelje.

Če v program Watchtower Library vnesete »prijatelji Božji« ali »Božji prijatelji«, dobite nič zadetkov v Svetem pismu. Po drugi strani pa, če v program vpišete »otroci Božji«, dobite 8 zadetkov v krščanskem Svetem pismu; »Božji otroci« 3 zadetke; »sinovi Božji« 3 zadetke; in »Božji sinovi« 1 zadetek - vzorčni dokaz, da so kristjani upravičeno imenovani Božji otroci.

Poleg tega je v teh besedah tudi kakršen koli namig o izključitvi, o omejenem številu:

Vsem tistim, ki so ga sprejeli, pa je dal oblast, da postanejo Božji otroci, zato ker so verovali v njegovo ime. In ti se niso rodili iz krvi niti iz volje mesa niti iz volje moža, temveč iz Boga. (Janez 1:12, 13)

Nova zaveza: V zavezi ali zunaj?

Nova zaveza je Božja obljuba, da bo svoje maziljene otroke postavil za kralje in duhovnike, ki bodo z Jezusom vladali v nebeškem kraljestvu. To upanje po teologiji stražnih stolpov ni odprto za druge ovce.

Ali v to novo zavezo spadajo vsi kristjani? Ne. Ena od strank v tej novi zavezi so samo nekateri kristjani, med katere spadajo tudi apostoli, ki so tisti večer pili iz keliha. In Jezus je z njimi sklenil še eno zavezo – da bodo v prihodnosti vladali skupaj z njim. (Luk. 22:28–30) Z njim bodo imeli delež v njegovem Kraljestvu. (Luk. 22:15, 16)

14 Kako pa je s tistimi, ki bodo v njegovem Kraljestvu živeli na zemlji? Od te nove zaveze imajo koristi. (Gal. 3:8, 9)¹⁹¹

Ironija je, da je ta citat vzet iz članka z naslovom »Ena čreda, en pastir«, vendar je namen članka prikazati dve zelo različni čredi, eno, ki vlada, in drugo, ki služi. To je klasičen primer eizegetične tehnike, znane kot »cherry picking« (obiranje češenj), ki temelji na tem, da učenec ali bralec sprejme določene predpostavke in zanemari kontekst.

Če ste kdaj gledali televizijsko oddajo ali film, ki prikazuje sodni primer, ste zagotovo slišali odvetnika, ki je vzkliknil: »Ugovor, vaša milost! Predpostavlja dejstva, ki niso dokaz.« To je prav tak primer. Članek v Stražnem stolpu še ni predložil svetopisemskih dokazov za razred kristjanov, ki bodo živeli na zemlji kot podaniki Kraljestva, vendar ob predpostavki, da to drži, izpelje nadaljnji sklep, da taki kristjani ne bodo v Novi zavezi. Vendar ni podan noben dokaz. V Svetem pismu ni nobenega zapisa, ki bi tako razlikoval in nekatere kristjane določil za udeležence Nove zaveze, druge pa zgolj za njene upravičence.

Sklicevanje na Pismo Galačanom 3:8, 9 v 14. odstavku članka je le izbor vrstice, ki naj bi podpirala ideologijo, pri čemer se ne upošteva konteksta, ki dejansko uči nasprotno od tega, v kar želi Vodstveni organ prepričati svoje privržence.

Začnimo z navedbo iz Pisma Galačanom 3:8, 9.

Ker pa so Sveti spisi predvideli, da bo Bog pripadnike drugih narodov razglasil za pravične zaradi vere, so ti spisi Abrahamu že vnaprej razglasili dobro novico, namreč: »Po tebi bodo blagoslovljeni vsi narodi.« Tako so tisti, ki se ravnajo po veri, blagoslovljeni skupaj z zvestim Abrahamom. (Galačanom 3:8, 9)

Stražni stolp želi, da bi sprejeli, da so blagoslovljeni narodi druge ovce, ki niso udeleženci nove zaveze, ampak le njeni upravičenci. To ni to, kar uči kontekst. Pavel piše Galačanom, ki so jih judaisti prepričevali, naj za odrešitev sprejmejo Mojzesovo zakonodajo, ne pa vere v Kristusa. Začne z ostrim očitkom: »O nespametni Galačáni, le kdo vas je spravil pod slab vpliv…?«¹⁹²

Galačani so bili pogani, ljudje narodov. Ko torej Pavel v 8. in 9. vrstici piše, da bo »Bog razglasil ljudi narodov za pravične po veri« in o Abrahamu, da »bodo po tebi blagoslovljeni vsi narodi«, ali je govoril o Galatih in njim podobnih poganih ali o zemeljskem razredu kristjanov, ki bodo prišli v devetnajstih stoletjih? Ni nam treba ugibati, saj je iz konteksta jasno razvidno, da so bili kristjani, na katere je mislil, prav Galačani in pogani nasploh.

To pa je bilo zato, da bi Abrahamov blagoslov po Jezusu Kristusu prišel na narode, da bi mi po svoji veri prejeli obljubljenega duha. … Obljube pa so bile izrečene Abrahamu in njegovemu semenu. Ne pravi »In semenom«, kakor če bi šlo za mnoge, temveč kakor za enega – »In tvojemu semenu«, ki je Kristus. … Tako je Postava postala naša vzgojiteljica in nas je vodila h Kristusu, da bi bili zaradi vere razglašeni za pravične. Zdaj pa, ko je vera nastopila, nismo več pod vzgojiteljico. Pravzaprav ste po veri v Kristusa Jezusa vsi vi Božji sinovi. Kajti vsi, ki ste bili krščeni v Kristusa, ste Kristusa oblekli. Ni ne Juda ne Grka, ne sužnja ne svobodnega, ne moškega ne ženske. Vsi vi ste namreč eden v zedinjenosti s Kristusom Jezusom. Če pa ste Kristusovi, ste zares Abrahamovo seme, dediči glede na obljubo. (Galačanom 3:14, 16, 24-29)

Pavel ne omenja nobenega drugega razreda kristjanov z zemeljskim upanjem, ki je zunaj ureditve Nove zaveze. Govori Galačanom, ki so pogani in ki jih pravilno imenuje tako Božji otroci, kakor tudi Abrahamovi potomci.

Zato je uporaba tega odlomka pri Organzaciji, ki skuša podpreti idejo o zemeljskem razredu kristjanov Druge ovce zunaj Nove zaveze, popolnoma lažna.

Jezus kot naš posrednik

Ugotovil sem, da kadarkoli sem komu od svojih prijateljev pričevalcev povedal, da Jezus ni njihov posrednik, so bili šokirani in so domnevali, da se motim, dokler jim nisem pokazal dokaza iz Vpogleda v Sveto pismo:

Tisti, za katere je Kristus posrednik. Apostol Pavel izjavlja, da je »en posrednik med Bogom in ljudmi, človek, Kristus Jezus, ki je dal samega sebe v ustrezno odkupnino za vse« - tako za Jude kot za pogane. (1. Ti 2:5, 6) On posreduje v novi zavezi med Bogom in tistimi, ki so sprejeti v novo zavezo, skupnostjo duhovnega Izraela.¹⁹³

Smiselno je, da je Jezus posrednik med Očetom in tistimi, ki so v novi zavezi. Nesmiselno pa je, da je to število samovoljno prekinjeno pri 144.000. Upoštevajte, da je bila prvotna zaveza sklenjena prek Mojzesa s celotnim izraelskim narodom. Če bi ubogali Jehovov glas, bi postali kraljestvo duhovnikov.¹⁹⁴ Jehova ni omenil, da bi to število omejil le na 144.000. Podobno tudi Jezus, ko je uvedel novo zavezo, ki naj bi nadomestila zavezo, ki je Judje niso izpolnili, spet ni omenjal omejenega števila. Če bi takšna omejitev obstajala, bi bilo gotovo zavajajoče, če bi Pavel po navdihu zapisal, da je bilo vabilo razširjeno na vse ljudi. Timoteju pravi, da obstaja samo en posrednik med Bogom in ljudmi, ne Bog in nekateri ljudje, ne Bog in majhen del ljudi, ampak vsi ljudje.¹⁹⁵

Ponovno rojeni: Samo za nekatere kristjane?

Ker je po doktrini Stražnega stolpa samo 144.000 ljudi maziljenih z duhom, je samo to število ‘ponovno rojenih’.

Toda med njimi je vseeno razlika, kot je Jezus naznanil Nikodemu še preden je govoril o večnem življenju. Dejal je: »Če se kdo na novo ne rodi, ne more videti Kraljestva Božjega.« (Janez 3:3—5) Duhovno rojstvo torej doživijo tisti krščeni kristjani, katere Bog pokliče, da postanejo pridruženi nasledniki s Kristusom v njegovem Kraljestvu. (1. Korinčanom 1:9, 26—30) »Drugim ovcam« ni potrebno takšno ponovno rojstvo, ker je njihov cilj, da večno živijo v obnovljenem raju na zemlji kot podložniki Kraljestva. (Matej 25:34, 46b; Luka 23:42, 43)¹⁹⁶

Preden si ogledamo, kaj nas Sveto pismo dejansko uči o ponovnem rojstvu, si oglejmo tako imenovano dokazno besedilo iz Matejevega evangelija 25:34, ki ga Organizacija uporablja, da bi dokazala, da je cilj drugih ovc biti podaniki kraljestva v zemeljskem raju.

Tedaj bo kralj tistim na svoji desni rekel: ‚Vi, ki vas je moj Oče blagoslovil, pridite in podedujte kraljestvo, ki vam je pripravljeno že od ustanovitve sveta. (Matej 25:34)

Kako zelo napačna je taka uporaba Svetega pisma! Prvič, podaniki ne podedujejo kraljestva, ampak le kraljevi otroci. Podedovati kaj pomeni biti lastnik in imeti vpliv na upravljanje. Poleg tega se besedna zveza »kraljestvo, ki vam je pripravljeno od ustanovitve sveta« nanaša na maziljene Božje otroke in ne na kak razred podložnikov, ki niso maziljeni. Pavel to jasno pove v Pismu Efežanom 1:4, 5, kjer pravi: »Kakor nas je pred ustanovitvijo sveta izvolil v zvezo z njim, da bi bili pred njim sveti in brez madeža v ljubezni. On nas je namreč po Jezusu Kristusu vnaprej določil za posvojitev, da bi bili njegovi sinovi.«

Beseda, uporabljena v Jn 3:3, ki se pogosto prevaja kot »ponovno rojeni«, je γεννηθῇ ἄνωθεν [transliteracija: gennēthē anōthen]. Dobesedno pomeni »rojen od zgoraj«, kar nosi v sebi misel, da smo rojeni od Boga. V tem kontekstu jo Janez v svojem prvem pismu ponovno uporabi:

Ljubljeni, ljubimo drug drugega, ker je ljubezen od Boga in vsak, ki ljubi, je rojen iz Boga in Boga spoznava. (1. Janez 4:7)

Vsak, ki verjame, da je Jezus res Kristus, je rojen iz Boga in vsak, ki ljubi roditelja, ljubi tudi tistega, ki je iz njega rojen. To, ali ljubimo Božje otroke, spoznamo iz tega, ali ljubimo Boga in izpolnjujemo njegove zapovedi. Ljubezen do Boga namreč pomeni to, da izpolnjujemo njegove zapovedi; pa vendar njegove zapovedi niso v breme, ker vse, kar je rojeno iz Boga, premaguje svet. In to je zmaga, ki je svet premagala: naša vera. (1. Janezovo pismo 5:1-4)

Vem, da tiste Jehovove priče, ki se imajo za druge ovce, tudi verjamejo, da ljubijo Boga. Kako torej, da niso ponovno rojeni ali rojeni od zgoraj, če so vsi, ki ljubijo Boga, rojeni iz Boga ali rojeni od zgoraj, kot pravi Janez? Podobno druge ovce JP verjamejo, da je Jezus res Kristus, zato so po Janezu ponovno rojene.

Nič v Svetem pismu ne omejuje števila rojenih kristjanov na 144.000.

Vstali za večno življenje ali le za priložnost za življenje?

Jezus pravi, da so vsi tisti, ki so delali dobre stvari, vstali v življenje, vsi, ki so delali slabe stvari, pa so vstali v sodbo. Pavel govori o vstajenju pravičnih in o vstajenju nepravičnih.¹⁹⁷

V Razodetju 20:4-6 izvemo, da je vstajenje v življenje prvo vstajenje in da je tistim, ki so v njem vstali, dano večno življenje in ne morejo umreti, saj druga smrt nad njimi nima moči. To pa ne velja za drugo vstajenje nepravičnih za sodbo.

Vstajenje v življenje je namenjeno pravičnim. Če vas je Bog razglasil za pravičnega, kdo lahko to spremeni? Za vaše življenje jamči Jehova Bog, ki nikoli ne more napačno presoditi ali se zmotiti. Opazite, kako Pavel to potrjuje:

Ko pa je naš Rešitelj, Bog, razodel svojo prijaznost in svojo ljubezen do človeka, nas je rešil, pa ne zaradi naših pravičnih del, ampak zaradi svojega usmiljenja, in sicer s kopeljo, ki nas je privedla v življenje, in s tem, da nas je po svetem duhu prenovil. Tega duha je bogato izlil na nas po Jezusu Kristusu, našem Rešitelju, da bi, potem ko bi bili po njegovi nezasluženi dobrotljivosti razglašeni za pravične, postali dediči, kar se ujema z upanjem na večno življenje. (Tit 3:4-7)

Zdaj vemo, da Bog skrbi, da vsa njegova dela med seboj sodelujejo v dobro teh, ki ljubijo Boga, teh, ki so poklicani skladno z njegovim namenom. Te, ki jim je najprej poklonil priznanje, je namreč tudi vnaprej določil, da bodo oblikovani po podobi njegovega Sina, da bi ta bil prvorojenec med mnogimi brati. Te pa, ki jih je vnaprej določil, je tudi poklical, in te, ki jih je poklical, je tudi razglasil za pravične. Te, ki jih je razglasil za pravične, pa je tudi oslavil. (Rimljanom 8:28-30)

V Svetem pismu ni ničesar, kar bi podpiralo koncept tretjega vstajenja, v katerem bi bili ljudje razglašeni za pravične, vendar bi bili še vedno grešniki in bi še vedno lahko umrli druge smrti, če ne bi ostali zvesti vseh tisoč let. Tako, kakor si je morala Katoliška cerkev izmisliti Vice kot tretjo možnost za tiste, ki niso bili dovolj dobri, da bi šli v nebesa, niti dovolj slabi, da bi šli neposredno v pekel, si je moralo vodstvo Prič izmisliti tretjo vrsto vstajenja, ki ni sodba z nepravičnimi, a tudi ne življenje z maziljenci. To je privedlo do nekaterih precej bizarnih špekulacij, kakor je razvidno iz tega članka iz leta 1951 v Stražnem stolpu.

Za tiste, ki bodo preživeli Harmagedon, in tiste, ki bodo vstali iz spominskih grobov, pa bo telesno zdravljenje potekalo postopoma, dokler ne bo dosežena človeška popolnost, najkasneje do konca tisočletja. Ta postopni napredek v telesnem zdravju bo odvisen od njihovega napredka na poti pravičnosti pod Kristusovo tisočletno vladavino.¹⁹⁸

»Postopno fizično zdravljenje«! Kakšen nesmisel! Če vam manjka noga, ali bo počasi zrasla nazaj v desetih stoletjih?! Ko je Jezus ozdravil ljudi, je bila sprememba takojšnja. Edina »postopna ozdravitev«, če temu sploh lahko tako rečemo, je bila, ko je slepega ozdravil v dveh stopnjah, da se je lahko navadil na svetlobo.¹⁹⁹ Od petdesetih let prejšnjega stoletja se stvari niso kaj dosti spremenile, kakor je razvidno iz tega članka iz leta 2008:

Sledilo bo tisoč let miru, v katerem se bo vsem, ki se bodo odzvali Božji ljubezni, postopoma povrnila popolnost življenja, ki jo je Adam izgubil.²⁰⁰

Medtem ko mala čreda kristjanov takoj po vstajenju doseže brezgrešno popolnost, priče trdijo, da se bodo morale druge ovce boriti s svojim nepopolnim grešnim stanjem še nadaljnjih tisoč let.

Poleg tega se ne morete postopoma obnoviti do popolnosti ali brezgrešnosti. Tako kakor ženska ne more biti malo noseča, tako tudi človek ne more biti malo grešen. Adam je storil en sam greh in bil zaradi njega obsojen na smrt.

Med drugimi ovcami JP in nepravičnimi tega sveta ni nobene razlike, razen tega, kar bi nekateri lahko imenovali prednost. Ker so oboji vstali v stanju greha, bodo morali oboji vztrajati, da jim bo ob koncu tisočletja dano življenje. To kaže na še eno protislovje, ki ga ustvarja ta nauk. Ko Bog koga razglasi za pravičnega, je ta sodba nepreklicna. Drugače to pomeni, da se Bog lahko zmoti, da je njegova sodba napačna. Če torej druge ovce razglasi za pravične kot svoje prijatelje, kakor trdi Stražni stolp,²⁰¹ ni smiselno, da bi bili vstali v stanju greha. Božji otroci so prav tako razglašeni za pravične in so vstali v nesmrtno življenje. Jehova Bog nima dvojnih meril glede pravičnosti.

Doktrina Watch Tower-ja zahteva tudi, da se zvestim ljudem iz predkrščanskih časov odreče nagrada, ki jim je bila obljubljena v Mojzesovi zavezi, prvotni zavezi.²⁰² Tukaj je opisano, kako to poskuša razložiti Stražni stolp iz leta 1981:

Takšna je Pavlova razlaga. Brez dvoma ta izraz pomeni vzpostavljeno Božjo vladavino po ‚Abrahamovem semenu‘, pod katero bodo ti trije patriarhi živeli na Zemlji in do konca tisočletja dosegli človeško popolnost.²⁰³

»Nedvomno« je ena od tistih besed, na katere je treba biti pozoren v publikacijah Stražnega stolpa. V resnici pomeni »tukaj so špekulacije«.

Ali naj verjamemo, da bodo morali ljudje z legendarno vero, kakor Job, Abraham, Jeremija in Daniel, v tisoč letih postopoma napredovati do popolnosti, medtem ko bodo ljudje, kakor J. F. Rutherford, Freddy Franz in Stephen Lett, deležni takojšnje popolnosti in nesmrtnosti?

Watch Towerjeva dva »dokaza« za druge ovce

Pozoren preučevalec Svetega pisma bo opazil, da za nobeno trditev v publikacijah o drugih ovcah ni bibličnih dokazov.

So Božji prijatelji, ne pa njegovi otroci.

Niso v novi zavezi.

Nimajo nebeškega upanja.

Z Jezusom ne bodo kralji in duhovniki.

Bodo zemeljski podaniki Kraljestva.

V novem svetu bodo živeli kot grešniki.

Niso maziljeni z duhom.

Niso ponovno rojeni.

Niso del Kristusovega telesa.

Ne smejo uživati simbolov.

Vse te doktrine se večkrat in agresivno poučujejo tako v publikacijah, kakor tudi z odra. Zdi se, da je osnova za vero v te nauke popolno zaupanje v Vodstveni organ kot božji kanal. Seveda morajo tudi trdne Jehovove priče verjeti, da so takšne stvari utemeljene v Svetem pismu. Katere svetopisemske odlomke uporablja Organizacija, da bi postavila temelje za vse te nauke?

Pri tem so uporabili dva odlomka iz Svetega pisma. Analizirali bomo logiko obeh.

Prvi »dokaz«: Rimljanom 8:16, posebno zagotovilo?

Jehovove priče učijo, da moraš za udeležbo dobiti posebno povabilo ali znak od Jehove. V Stražnem stolpu iz leta 2016 je zapisano:

⁹ Toda kako posameznik ve, da je povabljen (prejel posebno znamenje; eng.) v nebesa? Na to je jasno odgovoril Pavel, ko je pisal maziljenim kristjanom v Rimu, »poklicanim za svete«. Rekel jim je: »Niste prejeli duha sužnosti, ki bi v vas spet povzročal strah, temveč ste prejeli duha posinovljenja, duha, ki nas spodbuja, da kličemo: ‚Aba, Oče!‘ Ta duh sam pričuje skupaj z našim duhom, da smo Božji otroci.« (Rim. 1:7; 8:15, 16) Preprosto povedano, Bog po svojem svetem duhu posamezniku daje jasno vedeti, da ga vabi v prihodnjo nebeško kraljestveno vlado. (1. Tes. 2:12)

¹⁰ Posamezniki, ki prejmejo od Boga to posebno vabilo, ne potrebujejo nobenega drugega pričevanja…²⁰⁴

To je to! Celotno razmišljanje Vodstvenega organa temelji na zelo posebni in sebi namenjeni razlagi enega samega svetopisemskega verza. V Rimljanom 8:16 dejansko piše, da Božji duh kristjanu sporoča, da je bil sprejet kot eden od Božjih otrok. Ali nimajo vsi kristjani Jehovovega svetega duha? Celo publikacije Watch Tower-ja priznavajo, da ga imajo.

Sveti duh je na voljo tako Kristusovi »mali čredi«, kot tudi njegovim »drugim ovcam«.²⁰⁵

Niti ne menijo, da morajo gotovo imeti več svetega duha kakor njihovi tovariši izmed »drugih ovc«.²⁰⁶

Druge ovce morajo tudi dovoliti, da jih Božja Beseda in Božji sveti duh očistita oziroma posvetita.²⁰⁷

V osnovi je odgovor: da, zvesti bratje in sestre iz razreda drugih ovac so lahko enako udeleženi pri prejemanju Božjega svetega Duha kot maziljenci.²⁰⁸

Glede na to preučimo ta domnevni »posebni znak«. Kaj je to po Svetem pismu? Prevod Novi Svet na treh mestih govori o zagotovilu, čeprav ga nikoli ne opredeli kot posebnega.

Ta pa, ki jamči, da vi in mi pripadamo Kristusu, in ki nas je pomazilil, je Bog. On nam je tudi vtisnil pečat in nam v srce dal duha kot zagotovilo tega, kar bo še prišlo. (2. Korinčanom 1:21, 22)

In za to nas je pripravil Bog, ki nam je dal duha kot zagotovilo tega, kar bo še prišlo (2. Korinčanom 5:5)

Po njem ste bili tudi, potem ko ste začeli verovati, zapečateni z obljubljenim svetim duhom, ki je vnaprejšnje zagotovilo naše dediščine, da bi bila Božja lastnina z odkupnino osvobojena, njemu v veličastno hvalo. (Efežanom 1:14)

V slovarju je zapisano, da je zagotovilo:

stvar, ki služi kot vidna ali otipljiva predstavitev kakega dejstva, lastnosti, občutka itd.

kupon, ki ga je mogoče zamenjati za blago ali storitve

Sveti Duh je torej znamenje naše dediščine, ki je večno življenje kot Božjega otroka.

Da sveti duh ne bi bil le navaden simbol, ampak poseben simbol, kakor trdi Organizacija, mora biti poseben sveti duh, vendar v Svetem pismu ni nič takega. Nič ne kaže na to, da nekateri kristjani dobijo svetega duha (kot zagotovilo), drugi pa posebnega svetega duha (kot posebno zagotovilo).

Ko vse tri navedbe NSP za »zagotovilo« preverimo v 45 različicah Svetega pisma, ki so na voljo na spletni strani biblehub.com, ne najdemo nobene, ki bi grško besedo arrabón prevedla kot »zagotovilo«. »Beseda lahko pomeni zastavo, jamstvo ali predplačilo. To jamstvo ali predplačilo, ki ga je dal Bog, je sveti duh, ki ga dobijo vsi kristjani. Ni posebnega svetega duha, ni posebnega povabila, ki bi bilo vnaprej namenjeno nekaterim, drugim pa ne. Vse to je izmišljen nauk.

»Cherry Picking« Rimljanom 8:16

Priče kritizirajo trinitariste, da poskušajo svoj nauk podpreti z izbiranjem dvoumnih verzov, za katere se zdi, da podpirajo njihovo prepričanje, medtem ko ne upoštevajo konteksta. Ali je Vodstveni organ kriv, da počne isto? Ugotovimo to. Preberimo kontekst.

V stavkih, ki vodijo do Pisma Rimljanom 8:16, Pavel črno-belo primerja med telesom in duhom. Preberimo kontekst iz Pisma Rimljanom 8:5-13 in se ob tem vprašajmo, koliko možnosti Pavel predstavi kristjanom?

Tisti namreč, ki živijo po mesu, mislijo na to, kar je meseno, tisti pa, ki živijo po duhu, mislijo na duhovne reči. Meseno razmišljanje pomeni smrt, duhovno razmišljanje pa pomeni življenje in mir, saj meseno razmišljanje pomeni sovražnost do Boga, ker meso ni podrejeno Božji postavi, niti ji ne more biti. Zato tisti, ki živijo po mesu, Bogu ne morejo ugajati.

Vendar vi ne živite po mesu, temveč po duhu, če le prebiva v vas Božji duh. Če pa kdo nima Kristusovega duha, ta ni Kristusov. In če je Kristus zedinjen z vami, je telo zaradi greha sicer res mrtvo, toda duh zaradi pravičnosti prinaša življenje. Če torej duh njega, ki je Jezusa obudil od mrtvih, prebiva v vas, bo ta, ki je Kristusa Jezusa obudil od mrtvih, tudi vaše umrljivo telo oživil po svojem duhu, ki prebiva v vas. Tako torej, bratje, nikakor nismo dolžniki mesu, da bi živeli po mesu. Če namreč živite po mesu, boste gotovo umrli če pa z duhom usmrtite dejanja telesa, boste živeli. (Rimljanom 8:5-13)

To je moč eksegeze, ki omogoča, da Sveto pismo govori samo zase. Pavel nam ponuja dve možnosti: slediti vodstvu telesa in umreti ali pa slediti vodstvu duha in živeti. V 9. vrstici je jasno navedeno, da tisti z duhom pripadajo Kristusu, v Jn 10:16 pa nam je Jezus že povedal, da mu pripadajo tudi druge ovce. Ker sveti duh prebiva v vseh kristjanih, ki se ne menijo za meso, se 14. vrstica nanaša na tega duha, ko zabija zadnji žebelj v krsto utemeljevanja Stražnega stolpa:

Vsi, ki jih vodi Božji duh, so Božji sinovi. (Rimljanom 8:14)

Stražni stolp (1987) trdi, da druge ovce niso Božji sinovi, ampak le njegovi prijatelji.²⁰⁹ Pri tem priznava, da jih vodi Božji duh.

Podobno kot David, tudi starešine, maziljeni ali »druge ovce«, molijo k Jehovi: »Z dobrim duhom svojim me spremljaj po ravni zemlji.« (Psalm 143:10) In Jehova sliši njihovo molitev. S pomočjo svojega Sina jim podeljuje svojega duha in Jezus s tem duhom dejavno vodi svoje učence na zemlji.²¹⁰

Po Pavlovih besedah v Pismu Rimljanom vsak kristjan (kar vključuje vse člane Druge ovce), ki ne sledi duhu, sledi mesu, ki vodi v smrt. Druge ovce morajo biti torej Božji sinovi, saj jih vodi Božji duh. V nobenem Pavlovem spisu ni omenjeno, da bi se Druge ovce imenovale Božji prijatelji.

To razlikovanje drugih ovac je izum Organizacije, ki sega v čase Russella, ki je verjel, da so te ovce sekundarni nebeški razred, ki se je v Rutherfordovem času prelevil v neimenovani zemeljski razred.²¹¹

Še več dokazov o izbiranju verzov po lepoti

Dokaz, da je Organizacija pripravljena izkrivljati Sveto pismo, je zadnji del 10. odstavka iz zgornjega sklicevanja na Stražni stolp:

¹⁰ … Nadalje jim je rekel: »Kar pa zadeva vas, maziljenje, ki ste ga prejeli od njega, ostaja v vas in ne potrebujete nikogar, da bi vas učil. Temveč maziljenje od njega je resnično in ni laž ter vas uči o vsem. Kakor vas je že poučilo, ostanite zedinjeni z njim.« (1. Jan. 2:20, 27) Ti kristjani potrebujejo duhovne napotke tako kakor vsi drugi. Vendar ne potrebujejo nikogar, da bi potrdil njihovo maziljenje. To prepričanje v njih vzbuja najmočnejša sila v vesolju!²¹²

Presenetljivo je, kako brezsramno lahko publikacije nasprotujejo Svetemu pismu. Tu je to storjeno od stavka do stavka. Sveto pismo jasno pravi, da maziljenje z duhom, ki ga prejme kristjan, pomeni, da mu ni treba, da ga kdo uči, ampak je duh tisti, ki kristjana nauči vsega! Ne nekaterih stvari, ampak vseh stvari.

Vendar Vodstveni organ to zanika in piše, da »ti potrebujejo duhovno vzgojo«. Res? Od koga? Od drugih maziljenih?

Spomnim se, da mi je nadzornik okrožja povedal o navodilih kanadske podružnice: »Zapomnite si, da jim ne dajemo navodil. Oni dajejo navodila nam!«

Zato bi radi, da verjamemo, da Janez, ko pravi, da nas duhovno maziljenje, ki ga prejmemo kot kristjani, uči vseh stvari, v resnici pomeni, da potrjuje naše maziljenje. Kako se »učenje o vseh stvareh« spremeni v eno samo stvar, v potrjevanje našega maziljenja?

Zopet so nas s tem, da so izbrali en verz, zanemarili kontekst in se zanesli na nas, da smo dovolj lahkoverni, da ne beremo in razmišljamo o kontekstu, uspeli prepričati, da je njihova razlaga veljavna. Poglejmo zdaj dejanski kontekst iz 1. Janezovega evangelija 2:18-27:

Otročiči, zadnja ura je, in kakor ste že slišali, da prihaja antikrist, so se že zdaj pojavili mnogi antikristi; po tem spoznavamo, da je to zadnja ura. Bili so med nami, pa so nas zapustili, ker niso bili takšni kot mi; če bi namreč bili takšni, bi ostali z nami. Toda odšli so, da bi se pokazalo, da niso vsi takšni kot mi. Vi pa imate maziljenje od Svetega; vsi imate spoznanje. Ne pišem VAM zato, ker ne bi poznali resnice, temveč zato, ker jo poznate in ker od resnice ne izvira nobena laž.

Kdo je lažnivec, če ne tisti, ki zanika, da je Jezus res Kristus? Ta je antikrist, ta, ki zanika Očeta in Sina. Vsak, ki zanika Sina, nima niti Očeta. Kdor priznava Sina, ima tudi Očeta. Vi pa, v vas naj ostane to, kar ste slišali že na začetku. Če bo to, kar ste slišali na začetku, ostalo v VAS, boste tudi vi prebivali zedinjeni s Sinom in zedinjeni z Očetom. In to, kar nam je obljubil, je večno življenje.

To VAM pišem o tistih, ki VAS skušajo zavesti. Kar pa zadeva VAS, maziljenje, ki ste ga prejeli od njega, ostaja v VAS in ne potrebujete nikogar, da bi VAS učil. Temveč maziljenje od njega je resnično in ni laž ter VAS uči o vsem. Kakor vas je že poučilo, ostanite zedinjeni z njim. (1. Janez 2:18-27)

Veljavnost duhovnega maziljenja tu ni vprašljiva. Zaskrbljujoči so lažni nauki antikrista, vendar Janez svojim poslušalcem zagotavlja, da imajo znanje, ki jim ga je posredoval duh, kakor jim je povedal Jezus.

Še veliko vam imam povedati, pa tega sedaj ne morete nositi. Vendar ko bo prišel on, duh resnice, vas bo vodil k vsej resnici, ker ne bo govoril sam od sebe, temveč bo govoril to, kar bo slišal, in vam bo oznanjal prihodnje reči. (Janez 16:12, 13)

Organizacija torej ponovno ignorira kontekst, izbere verz in ga razlaga na svojstven način, ki podpira lažni nauk, ter se zanaša na zaupanje skupnosti JP, da bodo sprejeli, kar učijo, zares, ne pa da bi preverili, kakor so to storili Berojci v Pavlovih časih, »ali je res tako«.

Ali ne bi moral Vodstveni organ poučevati črede?

Vem, da bodo nekateri ugovarjali, da vsi potrebujemo učitelje in da Sveto pismo pravi, da Bog nekaterim ljudem daje dar poučevanja.²¹³ Res je, toda Jezus nam je tudi rekel: »Ne imenujte se rabi, kajti eden je vaš učitelj in vsi ste bratje.«²¹⁴

Kako uravnotežiti ti dve navidezno nasprotujoči si izjavi? To je tema, ki jo podrobneje obravnavamo v »Poglavje 13: Kdo je Zvesti in preudarni suženj?«

Vendar pa se na kratko dotaknimo tega, da se vsi učimo drug od drugega. Imam majhen ugled učitelja, vendar me nenehno učijo drugi, ki se nikakor ne štejejo za izkušene učitelje. Vsi imamo priložnosti, da drugim pomagamo razumeti stvari, vendar je na koncu duh tisti, ki nas vodi k resnici in nas varuje pred lažjo. Janez je čredo v svojem času svaril pred antikristom²¹⁵ - najverjetneje gnostičnimi učitelji, ki se skušajo v krščansko skupnost infiltrirati z idejami poganskega izvora. Zaščita, ki jo je imela skupnost, je bila v tem, da »imate vsi znanje. »²¹⁶ Občina, ki je delovala kot celota, kot Kristusovo telo, ki ga je Duh vodil v vse Božje znanje, se je lahko zaščitil pred lažnimi maziljenci.

V šestem desetletju svojega življenja sem bil eden od Jehovovih prič, in mislil sem, da imam Božjega duha, toda šele ko sem odložil publikacije Družbe Watch Tower in v molitvi začel brati Sveto pismo, so stvari počasi začele dobivati smisel. Sveto pismo se mi je odprlo in začel sem iskati odgovore na vprašanja, ki so me mučila vse življenje. Včasih so mi pri razmisleku pomagali tudi drugi, vendar so tudi oni govorili po duhu, tako da se je resnica še naprej razkrivala. Ko so me tisti, ki niso imeli duha, skušali učiti, so sčasoma »odšli od nas«, ker »niso bili naše vrste«, in videl sem, da je to, kar so učili, laž.²¹⁷

Drugi »dokaz«: Matej 25, Ovce in kozli

Jezus je svojim učencem dal več prilik, da bi jih pripravil na svoj skorajšnji odhod v nebesa. Te so zapisane v 24. in 25. poglavju Matejeve knjige. Zadnja prilika je znamenita prilika o ovcah in kozlih, ki jo najdemo v Evangeliju po Mateju 25:31-46. Organizacija jo je ugrabila kot dokaz za razred drugih ovac.

V tej priliki so omenjene tri skupine: 1) Jezusovi bratje, 2) ovce in 3) kozli. Vodstveni organ razlaga identiteto teh treh skupin na naslednji način:

Jezusovi bratje = maziljene Jehovove priče

Ovca = JP Druga ovca

Kozli = vsi ne-JW po vsem svetu.

Zaradi te razlage so Druge ovce za svojo odrešitev odvisne od maziljenih Jehovovih prič, kakor je navedeno v študijskem članku Straženega stolpa iz leta 2012

Druge ovce ne bi smele nikoli pozabiti, da je njihova rešitev odvisna od tega, da dejavno podpirajo Kristusove maziljene »brate«, ki so še na zemlji. (Mat. 25:34–40) Maziljenci bodo prejeli svojo nagrado in z enako gotovostjo se bo uresničilo tudi upanje drugih ovc.²¹⁸

Glede na to priliko naj bi bile ovce rešene zaradi usmiljenja, s katerim lajšajo trpljenje Jezusovih bratov. Zato je enostaven sklep, da ovce ne morejo biti Jezusovi maziljeni bratje in morajo zato pripadati drugemu, ne-maziljenemu razredu kristjanov.

Ta ugotovitev ima več težav. Prva je ta, da je neskladen s preostalim delom Svetega pisma. Nikjer v Svetem pismu ne najdemo sekundarne skupine kristjanov, ki niso maziljeni s svetim duhom; ki so prikazani kot zunaj nove zaveze; ki so izključeni iz prvega vstajenja; ki so za svojo odrešitev odvisni od maziljenih kristjanov; in ki niso Božji otroci, ampak le njegovi prijatelji.

Druga težava te razlage je, da se ne sklada s tem, kar vemo o našem nebeškem Očetu, Jehovi. Jezus je popoln odsev Božje slave, podoba njegovega bitja.²¹⁹ S svojim učenjem in ravnanjem, ko je živel kot človek, nam je Jezus razkril, da je Bog ljubezen.²²⁰ Kako se to ujema z razlago Stražnega stolpa o tem, kdo so kozli?

Ostali ljudje, ki se niso pozitivno odzvali na oznanjevalno delo in niso nudili pomoči tistim, ki so prinašali sporočilo o Kraljestvu, bodo uvrščeni med »kozle« in ne bodo šli v začasno smrt, ampak v »večno odrezanje« v času, ko bo izvršena sodba.²²¹

Eno je ubijati tiste, ki dejavno nasprotujejo Bogu in se borijo proti njegovemu ljudstvu, toda Organizacija tu pravi, da bodo vsi, celo otroci in dojenčki, večno umrli, ker se niso pozitivno odzvali na pridigarsko delo Jehovovih prič. Kaj pa stotine milijonov ljudi, ki niso nikoli govorili niti z eno od Jehovovih prič?

Eden od očitkov, ki jih priče izrekajo tistim, ki spodbujajo peklenski ogenj, je, da bogokletno obrekujejo Božje ime, saj ga prikazujejo kot pošast, ki muči ljudi za vse večne čase samo zato, ker so se odločili, da ga ne bodo častili. Zdi se, da lahko zdaj z istim čopičem obarvamo tudi Jehovove priče: Bogokletneži, ki blatijo dobro ime Boga, ko trdijo, da ubija ljudi za vse večne čase samo zato, ker se ne odzovejo na sporočilo, ki ga mnogi med njimi sploh ne dobijo.

Prilika ali prerokba?

Ne smemo pozabiti, da je to prilika in ne prerokba. Prilika je opredeljena kot »navadno kratka izmišljena zgodba, ki ponazarja moralno držo ali versko načelo«.²²²

Napaka, ki so jo naredili številni verski učenjaki, je, da so to priliko obravnavali, ko da bi bila prerokba. »Kratka izmišljena zgodba« ni prerokba. Res je, prilika se lahko nanaša na kak preroški dogodek, vendar njen namen ni napovedati podrobnosti o prihodnjih dogodkih, temveč nas naučiti dragocenega moralnega nauka v zvezi s temi dogodki. Organizaciji se je zdelo priročno spregledati to dejstvo. S spreminjanjem tega v prerokbo skušajo najti svetopisemsko podporo za svoj nauk o Drugih ovcah. Toda kakor bomo videli, takšne podpore v celoti ni.

Zaradi svojih prizadevanj, da bi jo razlagali preroško in ne moralno, so bili v 140-letni zgodovini prisiljeni večkrat spremeniti svojo razlago te prilike.²²³

Ker je prilika sredstvo za ponazoritev resnice, ni nujno, da se strogo ujema z dogodki v resničnem svetu. Na primer, takoj po tem, ko Jezus preneha govoriti o svoji prihodnji navzočnosti ali adventu, so zaporedoma naštete štiri prilike. To so:

Prilika o zvestih in zlobnih sužnjih

Prilika o talentih

Prilika o desetih devicah

Prilika o ovcah in kozlih

Vse te prilike so podane v okviru Jezusove prerokbe o njegovem prihodu kot mesijanskega kralja. Zato nas vsaka uči kak moralni nauk ali svetopisemsko načelo, ki se nanaša na njegovo vrnitev kot Kralja. Vodilo za prepoznavanje treh skupin, ki so prikazane v priliki o ovcah in kozlih, lahko najdemo, če preučimo dve drugi priliki s tega seznama.

Zvesti in preudarni suženj ter hudobni suženj

V tej priliki so prikazane tri skupine: 1) zvesti suženj, 2) hudobni suženj in 3) domači. Kljub temu se vse tri skupine nanašajo na Jezusove učence z različnih vidikov: Zvesti in preudarni suženj predstavlja vse učence, ki se zvesto hranijo s hrano iz Kristusovega nauka. Hudobni suženj predstavlja učence, ki zlorabljajo svoje mesto v skupnosti in izkoriščajo svoje sokristjane. Domači predstavljajo vse učence skupaj.²²⁴

Nauk te prilike je, da je za nagrado treba delati za svoje brate in sestre in jih hraniti z duhovno hrano »ob pravem času«, kar pomeni, da jim morajo nuditi duhovno podporo, ko jo potrebujejo. To je povezano s sporočilom prilike o ovcah in kozlih, kakor bomo kmalu videli.

Deset devic

V Jezusovih časih je izraelski ženin s poročnim sprevodom odšel na dom nevestinih staršev in jo od tam odpeljal v svojo hišo. Ker se je to dogajalo ponoči in ker v tistih časih ni bilo ulične razsvetljave, so dekle čakale na sprevod s svetilkami, da bi jim osvetlile pot. Ker niso mogle vedeti, kdaj bosta prišla ženin in nevesta, so se morale pripraviti z dovolj olja, da so svetilke gorele daleč v noč.

V tej priliki je pet devic, ki so bile modre in so imele dovolj olja, da so njihove svetilke gorele, in pet nespametnih, ki niso prinesle dovolj olja. Nespametne device so bile presenečene, ko sta se nevesta in ženin končno pojavila, zato so morale oditi, da bi kupile več olja, ko pa so se vrnile, so bila vrata zaprta in niso smele na poročno slavje.

Gre torej za moralno vprašanje. Jezusovi učenci morajo biti pripravljeni in pozorni ter ohranjati razsodnost, saj ne morejo vedeti, kdaj se bo vrnil, da bi se poročil s svojo nevesto, ki je maziljena krščanska skupnost.²²⁵

S tem, da je to prilika, nimamo težav, če pa jo skušamo spremeniti v prerokbo, kakor to počnejo priče s priliko o ovcah in kozlih, se znajdemo v težavah. Nevesto v poročnem sprevodu sestavljajo Jezusovi učenci ali njegovi bratje. Kako so torej lahko tudi Device njegovi učenci? To je nesmiselno. Toda kot prilika to ni problem, saj se nanaša le na to, da smo duhovno budni in čakamo na Jezusov prihod.

Razumevanje prilike o ovcah in kozlih

Dve priliki, ki smo ju doslej obravnavali, sta namenjeni tebi in meni osebno. Ali te bo Jezus, ko bo prišel, imenoval za enega svojih zvestih in preudarnih sužnjev ali pa te bo izločil iz svoje hiše kot hudobnega sužnja? Ko bo Jezus prišel poročit svojo nevesto, ali boste budni in pripravljeni ter boste tako lahko vstopili na gostijo, ali pa vas bo presenetil in boste zamudili? Vsaka skupina, prikazana v vsaki priliki, se nanaša na Jezusove učence, toda ti in jaz sva lahko samo v eni skupini, torej v kateri skupini bova? To je moralni nauk, ki nam ga daje naš Gospod.

Vse te prilike, ki jih je Matej zapisal v 24. in 25. poglavju, sledijo podobnemu vzorcu, zato zadnjo priliko - Ovce in kozli - obravnavajmo znotraj tega kontekstualnega vzorca.

Verni in hudobni sužnji prihajajo iz Kristusovih učencev. Z drugimi besedami, obe skupini se začneta kot Kristusovi bratje, vendar le ena skupina na koncu ostane kot njegovi bratje. Od odločitev, ki jih sprejmejo, je odvisno, ali bodo prejeli nagrado življenja.

Podobno tudi pet modrih devic, pet nespametnih devic in Kristusovo nevesto sestavljajo Kristusovi bratje. Nevesto sestavljajo Kristusovi bratje, ki so predstavljeni kot dobitniki nagrade. Nevesta torej v priliki ni omenjena, ampak je le nakazana. Prilika govori o tem, kako postati ta nevesta in si pridobiti življenje v Božjem kraljestvu. Deset devic predstavlja vse kristjane - Kristusove brate, vendar pa odločitve, ki jih sprejmejo, odločajo o tem, ali bodo prejeli nagrado ali pa bodo ostali zunaj na hladnem.

Ali lahko Kristusovi bratje v priliki o ovcah in kozlih na podoben način predstavljajo pomenijo vse kristjane, ki dobijo nagrado, tako kakor nevesta v priliki o desetih devicah predstavlja Kristusove brate, ko so dobili nagrado življenja?

Če pet nespametnih devic začne kot Kristusovi bratje in zaradi svojih odločitev izgubijo nagrado, da bodo z njim v kraljestvu, ali ne bi tudi kozli začeli kot Kristusovi bratje in zaradi podobnih slabih odločitev izgubili življenje?

In če pet modrih devic začne kot Kristusovi bratje in to tudi ostanejo ter si z dobrimi odločitvami pridobijo nagrado življenja, ali ne bi mogle enako ravnati tudi ovce?

V priliki o desetih devicah je nauk, da če želite dobiti nagrado življenja, morate biti budni, pozorni in varovati svoje olje - to, kar vam omogoča, da v temi tega sveta žarite kot svetilke.

V priliki o ovcah in kozlih je nauk takšen: če hočeš dobiti večno življenje, moraš biti usmiljen.

Če sprejmemo to utemeljitev, lahko razrešimo vse težave, ki jih ustvarja razlaga JW o ovcah in kozlih in ki jih publikacije ignorirajo. Kateri problemi so to?

Začnimo z verzom 34, ki se glasi:

Tedaj bo kralj tistim na svoji desni rekel: ‚Vi, ki vas je moj Oče blagoslovil, pridite in podedujte kraljestvo, ki vam je pripravljeno že od ustanovitve sveta. (Matej 25:34)

V skladu s teologijo Watch Tower-ja so ovce podaniki Kraljestva. Podložniki ne podedujejo Kraljestva. Kraljestvo podedujejo le kralji in knezi, tj. kraljeva družina. Zato je Jezus okaral Petra zaradi njegovega impulzivnega pritrdilnega odgovora na vprašanje: »Ali tvoj učitelj ne plačuje dveh drahem [davka]?«²²⁶ V svojem odgovoru Jezus pojasni nekaj, kar je za nas pomembno, da razumemo, ko razmišljamo o tem, kdo v resnici podeduje kraljestvo.

Ko pa je vstopil v hišo, ga je Jezus prehitel in vprašal: »Kaj meniš, Simon? Od koga zemeljski kralji dobivajo pristojbino ali davek na osebo? Od svojih sinov ali od tujcev?« Ko je rekel »Od tujcev«, mu je Jezus rekel: »Torej so sinovi oproščeni davka. (Matej 17:25, 26)

Kraljevi sinovi podedujejo kraljestvo, ne pa njegovi podložniki in prijatelji. Vendar Organizacija uči, da druge ovce podedujejo kraljestvo kot Božji prijatelji in ne kot njegovi sinovi.

Tukaj je še več.

Izraz, ki ga Jezus uporabi v Evangeliju po Mateju 25:34 in se nanaša na ovce, se glasi: »Dedujte kraljestvo, ki vam je bilo pripravljeno od začetka sveta.«

Kje drugje v Svetem pismu najdemo to besedno zvezo? Zgovorno je, da je Novi svet prevod iz leta 2013 odstranil vsa navzkrižna sklicevanja na ta verz, ki jih najdemo v različici iz leta 1984, od katerih številna ne kažejo na noben razred drugih ovac, temveč na Božje otroke. Tudi v tej starejši različici manjka ključni sklic, ki bi osvetlil, kdo so ovce. Tukaj je:

Naj bo slavljen Bog in Oče našega Gospoda Jezusa Kristusa, ker nas je v zedinjenosti s Kristusom blagoslovil z vsakovrstnimi duhovnimi blagoslovi v nebeških prostorih, kakor nas je že pred ustanovitvijo sveta tudi izbral, da bi bili z njim zedinjeni, da bi bili sveti in brez madeža pred njim v ljubezni. On je namreč skladno s tem, kar mu je po volji, že vnaprej odredil, da nas bo po Jezusu Kristusu posinovil… (Efežanom 1:3-5)

»Izvolil nas je… pred stvarjenjem sveta« in »vnaprej nas je določil za posvojitev… za sinove«. Vidite, kako lepo se to povezuje z besedami »podedujte kraljestvo, ki vam je bilo pripravljeno od nastanka sveta«?

Stražni stolp iz leta 2010 trdi, da druge ovce podedujejo kraljestvo, kakor je prikazano tukaj:

»Druge ovce«, ki se trudijo, da bi po Abrahamovem semenu prejele blagoslov, pa bo Kristus razveselil z besedami: »Vi, ki vas je moj Oče blagoslovil, pridite in podedujte kraljestvo, ki vam je pripravljeno že od ustanovitve sveta.«²²⁷

Vodstveni organ za to ne navaja nobenih dokazov iz Svetega pisma. Kako naj ravnamo kot starodavni Berojci in preverimo, ali so te stvari res, če nam za to ne dajo stavke iz Svetega pisma?²²⁸ No, lahko preverimo, kaj Sveto pismo dejansko pravi o dedovanju. Na primer te Pavlove besede Rimljanom:

Če pa smo otroci, smo tudi dediči, in sicer dediči Božji, sodediči pa s Kristusom, če skupaj z njim trpimo, da bi bili skupaj z njim tudi oslavljeni. (Rimljanom 8:17)

Kristus podeduje kraljestvo. Njegovi bratje so kot Božji otroci njegovi skupni dediči. Ovce iz prilike podedujejo kraljestvo. Zato so ovce Kristusovi bratje. Dodaten dokaz je Pavlova izjava Korinčanom:

Pravim pa, bratje, da meso in kri ne moreta podedovati Božjega kraljestva, niti ne more trohljivost podedovati netrohljivosti. (1. Korinčanom 15:50)

Če so ovce iz prilike o ovcah in kozlih druge ovce, za katere Jehovove priče trdijo, da živijo kot človeški podložniki Kraljestva, potem ne morejo podedovati Kraljestva, ker so iz mesa in krvi.

Opazite tudi, da 46. vrstica pravi, da te ovce podedujejo večno življenje. Druge ovce JP v skladu s teologijo Watch Tower ne podedujejo večnega življenja. Vse, kar dobijo, je priložnost za življenje, ki jo lahko še vedno izgubijo, če ne ohranijo svoje vere v času tisočletne Kristusove vladavine.²²⁹

Zaenkrat se nič v tej priliki ne ujema z razlago Prič; in še vedno je treba razmisliti o čem.

Podlaga za presojo

Preden se poglobimo v to analizo, moramo preveriti, po kakšnih merilih Kralj sodi ovce in kozle. Vsak posameznik je ocenjen glede na to, ali je:

dal hrano lačnim,

dajal vodo žejnim,

izkazal gostoljubnost tujcu,

oblekel gole,

skrbel za bolnike,

tolažil tiste v zaporu.

Vsako od teh dejanj je dejanje usmiljenja, sredstvo za lajšanje trpljenja sočloveka.

V drugi polovici 20. stoletja se je število Jehovovih prič, ki so trdili, da so z maziljeni, gibalo okoli 10.000. Kako bi lahko milijardno prebivalstvo imelo kakršno koli možnost, da se usmili ene od maziljenih prič, če je bilo njihovo število tako majhno in če so bili geografsko zbrani znotraj angleško govorečih držav? Publikacije poskušajo zaobiti to težavo s trditvijo, da teh šest elementov pomeni odziv ljudi na pridigarsko delo.

Poglejmo, ali je to razumevanje utemeljeno.

Po podatkih Stražnega stolpa iz leta 2015:

V Stražnem stolpu, 15. oktober 1923, … so bili navedeni tehtni svetopisemski dokazi za to, kdo so Kristusovi bratje: da so to samo tisti, ki bodo z njim vladali v nebesih. Glede ovc pa je pisalo, da so to tisti, ki upajo, da bodo živeli na zemlji pod Kristusovim kraljestvom.²³⁰

Sprašujemo se, zakaj ti »trdni svetopisemski argumenti« niso navedeni v tem članku iz leta 2015. Žal izdaja Stražnega stolpa z dne 15. oktobra 1923 ni bila vključena v program knjižnice Stražnega stolpa, ker so pa že pred mnogimi leti dobili ukaz da odstranijo vse stare publikacije iz Kraljestvenih dvoran, zato povprečna Jehovova priča ne more preveriti, kaj so ti »zdravi svetopisemski argumenti«, razen če želi prezreti navodila Vodstvenega organa in to raziskati na internetu. Toda ljubezni do resnice ne bodo ustrašile prepovedi, ki jih nekateri ljudje postavljajo, da bi prikrili resnico. Stare publikacije Organizacije so bile pretvorjene v elektronske datoteke in so zlahka na voljo na internetu za prenos.²³¹ Zato si oglejmo Stražni stolp iz leta 1923, da si sami preberemo te »trdne svetopisemske argumente«:

Na koga se torej nanašata simbola ovce in kozli? Odgovarjamo: Ovce predstavljajo vsa ljudstva narodov, ki niso rojena z duhom, vendar so nagnjena k pravičnosti, ki miselno priznavajo Jezusa Kristusa kot Gospoda ter pričakujejo in upajo na boljše čase pod njegovo vladavino. Kozli predstavljajo ves tisti razred, ki trdi, da so kristjani, vendar Kristusa ne priznavajo kot velikega Odrešenika in Kralja človeštva, temveč trdijo, da je sedanji hudobni sistem stvari na tej zemlji Kristusovo kraljestvo.²³²

Predvidevali bi, da bi »trdni svetopisemski argumenti« vključevali… ne vem… Sveto pismo? Očitno ne. Morda je to zgolj posledica površnega raziskovanja in prevelike samozavesti pisca članka iz leta 2015. Ali pa morda kaže na nekaj bolj zaskrbljujočega. Ne glede na vse pa ni opravičila za zavajanje osmih milijonov vernih bralcev, če jim trdimo, da naše učenje temelji na Svetem pismu, čeprav v resnici ni tako.

Seveda je oktobra 1923, ko je bila ta številka Stražnega stolpa prvič objavljena, sodnik Rutherford - takrat najpomembnejši član Zvestega in preudarnega sužnja v skladu s tedanjim naukom - študente Svetega pisma zavedel, da bodo verjeli, da bo konec prišel le dve leti pozneje, leta 1925, z vstajenjem »starih veljakov«, kakor Abraham, Mojzes in kralj David. Vse to je bilo del zloglasne pridigarske kampanje »Milijoni zdaj živečih ne bodo nikoli umrli!«.²³³ Tako da rodovnik tega »trdnega svetopisemskega utemeljevanja« Stražnega stolpa nikoli ni bil zelo visok.

Odstavek 7 iz zgoraj omenjene izdaje Stražnega stolpa iz marca 2015 še naprej prepričuje svoje bralce: »Danes jasno razumemo ilustracijo o ovcah in kozlih.«

Resnično jasno razumevanje prilike bi obravnavalo vsa vprašanja, ki smo jih pravkar pregledali, in na vsako od njih dalo verodostojne, logične in predvsem svetopisemske odgovore. To pa ne drži.

Dodaten dokaz za to je, kako Organizacija razlaga šest dejanj usmiljenja, o katerih govori Jezus. Kako druge ovce JP poskrbijo za maziljene Jehovove priče, tako da pogasijo njihovo žejo, jih nahranijo, ko so lačne, jim dajo zavetje, ko so same, jih oblečejo, ko so gole, jih negujejo, ko so bolne, in jih podpirajo v zaporu? Ne pozabite, da teh šest dejanj usmiljenja velja za vse tako imenovane maziljene Jehovove priče.

Organizacija ponuja naslednji odgovor:

Vse večje število tistih, ki bodo označeni za ovce, si šteje v čast, da lahko podpirajo Kristusove brate pri oznanjevanju pa tudi na druge načine. Tako denimo prispevajo finančna sredstva ter pomagajo graditi kraljestvene in zborske dvorane ter podružnične prostore. Poleg tega zvestovdano ubogajo tiste, ki jih je »zvesti in preudarni suženj« postavil, da vodijo.²³⁴

To pomeni, da bo - spet v skladu z naukom Organizacije - milijarde ljudi umrlo za vedno, saj jih bo Jezus obsodil kot kozle, ker nikoli niso podpirali pridigarskega dela Jehovovih prič. Ker je trenutno na stotine milijonov, če ne milijarde ljudi, ki niso bili nikoli izpostavljeni pridigarskemu delu Jehovovih prič, ali ni zaradi tega Jezus krut in brezsrčen sodnik?

Usmiljenje zmaga nad sodbo

Zakaj ne bi šestih dejanj usmiljenja, ki jih našteva Jezus, raje izkrivljali, ko da jih jemljemo zares? Govori o dejanjih dobrote, dejanjih, katerih namen je olajšati trpljenje drugega. Kaj je po Svetem pismu podlaga za sodbo? Jakob nam pravi:

Tistemu namreč, ki ne izkazuje usmiljenja, se bo sodilo brez usmiljenja. Usmiljenje slavi zmago nad sodbo. (Jakob 2:13)

Kozli iz prilike imajo dostop do Kristusovih bratov (svojih sobratov kristjanov), vendar se jih ne usmilijo. Zato bo njihova sodba izvršena brez usmiljenja.

Nihče od nas ne more biti razglašen za nedolžnega, če je sam v sebi pravičen. Vsi smo zaostali za standardom. Od Boga moramo prejeti milost - Priče jo imenujejo »nezaslužena dobrota« - ki jo bo Gospod razširil, če smo ravnali usmiljeno do drugih. Tako »usmiljenje zmagoslavno zmaguje nad sodbo«.

To je moralni nauk prilike. Nima nobene zveze z oznanjevanjem dobre novice korporacije Watch Tower.

Kakšna je moralna lekcija prilike o ovcah in kozlih?

Obstaja še en element, ki nam pomaga razumeti, kako lahko osebno izkoristimo moralni nauk te prilike. Gre za najpomembnejši vidik prilike, ki ga moramo nujno razumeti, saj je naše odrešenje odvisno od pravilne izbire. Jezus nagradi ovce, ker, kakor pravi:

Ko sem namreč postal lačen, ste mi dali jesti, in ko sem bil žejen, ste mi dali piti. Neznanec sem bil, pa ste me gostoljubno sprejeli, nag, pa ste me oblekli. Zbolel sem, pa ste poskrbeli zame, bil sem v ječi, pa ste prišli k meni. (Matej 25:35, 36)

Nato kozle obsodi, ker se do njega niso obnašali usmiljeno:

Bil sem namreč lačen, pa mi niste dali jesti. Bil sem žejen, pa mi niste dali piti. Bil sem tujec, pa me niste gostoljubno sprejeli. Bil sem nag, pa me niste oblekli. Bil sem bolan in v ječi, pa niste skrbeli zame. (Matej 25:42, 43)

Obe skupini se na te besede odzoveta in vprašata Jezusa, kdaj sta ga videli lačnega, žejnega, brezdomca, golega, bolnega ali zaprtega?

Njegov odgovor je, da je dejanje usmiljenja do enega od bratov enakovredno dejanju usmiljenja do njega in da je neusmiljenje do enega od bratov enako, kakor če bi bil sam v stiski.

Dejstvo, da tako ovce kakor tudi kozli vedo, kdo je Jezus, kaže, da imamo tako kot v drugih treh prilikah iz Matejevega poročila opravka s kristjani in ne z nevernim svetom. Poleg tega se kristjani vseh veroizpovedi dobro zavedajo te prilike. Jehovove priče jo zagotovo dobro poznajo.

Zakaj je torej za pravične ovce in nepravične kozle šok, ko so izvedeli, da pomagajo - ali pa ne pomagajo - Jezusovim bratom? Vsi poznajo priliko in vsi vedo, kdo so Jezusovi bratje… ali pa ne?

Odgovor na to vprašanje je iz še ene Gospodove prilike, prilike o pšenici in plevelu, ki jo najdemo v Evangeliju po Mateju 13:24-30 in 36-43. Po Jezusovih besedah je celo svetim Božjim angelom do časa žetve nemogoče ločiti pravičnega kristjana od lažnega. Pšenica so Jezusovi bratje, ki jih zbere v svojo shrambo, potem ko najprej zbere, poveže v snope in nato sežge plevel - lažne kristjane.

S tem znanjem si še zadnjič oglejmo priliko o ovcah in kozlih. Jezus nagrajuje dejanja usmiljenja, ki so prostovoljno dana iz ljubezni do sočloveka, ne da bi vedeli, ali bo za to prejel kakšno nadomestilo. Danes je na svetu več kot dve milijardi ljudi, ki trdijo, da so kristjani. Nekateri so zrna pšenice, veliko več pa je plevela.²³⁵ Ko izkazujemo usmiljenje, tega ne počnemo iz motiviranega lastnega interesa, saj ne vemo, ali tistega, ki mu pomagamo, naš Gospod šteje za enega od svojih bratov ali ne. Jakob pravi kristjanom:

Kaj namreč koristi, moji bratje, če kdo reče, da ima vero, nima pa del? Mar ga more takšna vera rešiti? Če brat ali sestra nimata kaj obleči in nimata dovolj hrane za tisti dan, pa jima kdo od vas reče »Pojdita v miru, ogrejta se in najejta«, ne daste pa jima tega, kar potrebujeta za telo, kaj to pomaga? Tako je tudi vera, če nima del, mrtva. (Jakob 2:14-17)

Ali trdim, da moramo biti prijazni in usmiljeni le do ljudi, ki trdijo, da so kristjani? Ne. Kristjanom je rečeno, naj ljubijo tudi svoje sovražnike.²³⁶ Eden glavnih sovražnikov zgodnjega krščanstva je bil farizej, znan kot Savel iz Tarza. Jezus je poznal njegovo srce, in čeprav je bil preganjalec krščanske skupnosti, ga je Jezus poklical in rodil se je iz Boga.

Potem se je prikazal Jakobu, nato še vsem apostolom in nazadnje se je kakor kakemu nedonošenčku prikazal tudi meni. Sem namreč najneznatnejši izmed apostolov in nisem vreden, da bi se imenoval apostol, ker sem preganjal Božjo občino. Toda po Božji nezasluženi dobrotljivosti sem to, kar sem. In Bog mi te dobrotljivosti ni izkazal zaman, ampak sem se trudil bolj kot vsi drugi, pa ne jaz, temveč Božja nezaslužena dobrotljivost, ki je z menoj. (1. Kor. 15:7-10)

Skratka, ne vemo in ne moremo vedeti, kdo so Božji otroci, Kristusovi bratje, zato naše usmiljenje ne more biti omejeno, tako kakor ni omejeno Božje usmiljenje. Posnemati moramo našega nebeškega Očeta, ki nam je postavil letvico, rekoč:

Kajti Kristus je, ko smo bili mi še šibki, ob za to določenem času umrl za brezbožne ljudi. Težko bi namreč kdo umrl za pravičnega, morda bi se opogumil in umrl za dobrega človeka. 8 Toda Bog nam svojo ljubezen izkazuje s tem, da je Kristus umrl za nas, ko smo bili še grešniki. Ker smo torej zdaj po njegovi krvi razglašeni za pravične, koliko bolj bomo po njem rešeni pred jezo. Če smo se namreč z Bogom spravili po smrti njegovega Sina, ko smo bili še sovražniki, koliko bolj bomo zdaj, ko smo že spravljeni, rešeni po njegovem življenju. (Rimljanom 5:6-10)

Če nam je bilo izkazano takšno usmiljenje, kako lahko obrnemo hrbet vsem, ki trpijo in prav tako potrebujejo malo pomoči? Vodo, ko je žejen; hrano, ko je lačen; topla oblačila, ko je gol; zavetje, ko je brezdomec; nežno nego, ko je bolan; čustveno podporo, ko je zaprt.

Isto sporočilo se ponavlja tudi v pismu Hebrejcem:

Ohranite bratoljubje. Ne pozabite na gostoljubnost, saj so zaradi nje nekateri nevede pogostili angele. Mislite na tiste, ki so v jetniških sponah, kakor da bi bili vklenjeni skupaj z njimi, mislite pa tudi na tiste, s katerimi grdo ravnajo, saj ste tudi vi še vedno v telesu. (Hebrejcem 13:1-3)

Tako so razmišljali kristjani v prvem stoletju. Ko je Pavel odšel v Jeruzalem, da bi se posvetoval z apostoli in starešinami tamkajšnje skupnosti, je prišel z naslednjo nalogo:

Ko so torej Jakob, Kefa in Janez, ki veljajo za stebre, izvedeli za naklonjeno mi nezasluženo dobrotljivost, so dali meni in Bárnabu desnico v znamenje sodelovanja, da bi midva šla k narodom, oni pa k obrezanim, le da bi midva morala imeti v mislih revne. In prav v tem sem si iskreno prizadeval. (Galačanom 2:9, 10)

Pavel in Barnaba naj bi oznanjala poganom, drugi možje pa Judom. Vendar jim je bilo skupno to, kar piše Pavel: »Samo na uboge moramo misliti.« Obstajajo dokazi, da sta ravnala prav tako. Vemo, da so občine kot del svojega bogoslužja določile skrb za vdove in sirote.²³⁷

Takšna dobra dela dela niso del uradnega bogoslužja Jehovovih prič. Iz lastnih izkušenj vem, da se občinam svetuje, naj ne sprejemajo uradnih dogovorov o skrbi za pomoči potrebne v svoji občini, tiste, ki individualno prispevajo čas in denar za lokalne dobrodelne dejavnosti zunaj skupnosti, pa se od tega odvrača.²³⁸

Uporaba prilike o ovcah in kozlih za našo odrešitev

Sporočilo prilike o ovcah in kozlih nima nič skupnega s pridiganjem Jehovovih prič. Ima pa vse, kar je povezano z vašo in mojo odrešitvijo, saj je to, da nas Jezus šteje za eno od svojih ovac, odvisno od naših dejanj usmiljenja do njegovih bratov, naših sokristjanov. Če nismo usmiljeni, bo naša sodba izrečena brez usmiljenja. Tega si nihče od nas resnično ne želi.

Tako naj bi se prilika uporabljala: Ker gredo ovce v večno življenje in podedujejo kraljestvo enako kakor Kristusovi bratje, morajo biti tudi ovce Kristusovi bratje. Tako ko v priliki o desetih devicah tudi na Kristusove brate gledamo z dveh vidikov. Pet modrih devic je Kristusovih bratov pred poroko, Kristusove neveste pa so njegovi bratje, ko dobijo nagrado. Podobno so ovce Kristusovi bratje, ki so na zemlji izkazovali usmiljenje drugim, »Kristusovi bratje« v priliki o ovcah in kozlih pa so kristjani, ki so prejeli nagrado. Ista skupina, vendar z dveh različnih vidikov.

Vsaka od štirih prilik, ki jih pripoveduje Matej, je povezana s časom Kristusovega prihoda, da bi poravnal račune.

Če hočemo veljati za enega od Kristusovih bratov, mora biti naša značilnost ljubezen, usmiljenje pa je zunanja manifestacija ljubezni.

Dejansko je usmiljenje kombinacija štirih glavnih Božjih lastnosti: Ljubezen, Modrost, Pravičnost in Moč.

Dejanje usmiljenja je odgovor na trpljenje drugega. Ljubezen nas spodbuja k dejanjem. Naša modrost nas usmerja, kako najbolje ravnati. Naš čut za pravičnost nam preprečuje, da bi ravnali v nasprotju z Božjim zakonom. Naša moč zagotavlja sredstva za delovanje.

Še zadnja beseda

Iz te prilike je mogoče razbrati še zadnje razodetje: To lahko deluje le, če ni »odobrene« religije. Pšenica - Božji otroci - raste povsod na polju, ki je svet.²³⁹ Če bi obstajala prava religija, potem prilika o pšenici in plevelu ne bi imela smisla, saj bi angeli že vnaprej vedeli, kdo je pšenica. To bi bili pripadniki religije, ki jo Jezus odobrava. Nobena od obeh prilik - o pšenici in plevelu ter o ovcah in kozlih - ne more delovati, če je Jezus določeno organizirano religijo že razglasil za odobreno. Obe priliki sta odvisni od elementa anonimnosti. Samo Gospod ve, kdo so njegovi bratje.

Kristus nam v priliki o ovcah in kozlih sporoča, da moramo izkazovati ljubezen tistim, ki jo potrebujejo, če hočemo dobiti večno življenje. Usmiljenje je delujoča ljubezen - odziv na potrebe in trpljenje. Je prizadevanje, da bi olajšali bolečino drugega. Organizacija Jehovovih prič je to čudovito sporočilo povzdignila, da bi podprla svojo teologijo, ki ustvarja fiktivni drugi razred kristjanov z manjšim upanjem na odrešitev. S tem so spodkopali tudi temeljno sporočilo prilike o usmiljenju. Dejanja usmiljenja so nadomestili z žrtvovanjem v imenu Organizacije. Če ste ali ste bili ena od Jehovovih prič, se vprašajte, kolikokrat ste obšli dom vdove JP, družino v stiski ali bolnega oznanjevalca, da ste lahko dobili svojo mesečno kvoto časa oznanjevanja? Delo pridiganja je na prvem mestu pred pomočjo vdovam in sirotam, o katerih govori Jakob.²⁴⁰ Darovanje Organizaciji je na prvem mestu pred vsemi dobrimi deli v vaši bližini.

Kaj resnica o drugi ovci pomeni za vas

Mislim, da je vsakemu razumnemu preučevalcu Svetega pisma povsem jasno, da se druge ovce v Jn 10:16 ne nanašajo na drugi razred kristjanov, ki ga sestavljajo Jehovove priče, ki niso maziljene. Jezus je jasno mislil na pogane, ki se bodo prav tako pridružili krščanski čredi šele tri leta in pol po njegovi smrti.

Moji predniki so mešanica Škotov in Ircev, zato sem pogan. Z drugimi besedami, pripadam drugim ovcam, o katerih je govoril Jezus. Ko sem prvič izvedel, da sem lahko ena od drugih ovac in hkrati sprejmem ponudbo Svetega Duha, da postanem posvojeni Božji otrok, sem se razveselil. Ko sem to informacijo delil s svojo pokojno ženo Reto, je bil njen odziv drugačen. Na moje presenečenje je planila v jok. Sanjala je o tem, da bo z mano preživela večnost na rajski zemlji, za katero ji je Organizacija obljubila, da bo njena nagrada za vse življenje zvestega služenja. Predstavljala si je najino skupno življenje, vrnitev v mladost in telesno popolnost ter ustvarjanje lastne družine. Zdaj je vse to izginilo. Ali je pa res?

Ali to, da smo prvi sad, ki je bil odkupljen od človeštva, kakor pravi Razodetje 14:4, pomeni, da nam manjka človeškost? Ali se odpovedujemo dragocenim stvarem, da bi bili del prvega vstajenja v življenje?²⁴¹ Preden prehitro sklepate, imejte v mislih, da če se Organizacija lahko moti glede upanja drugih ovac, potem težko ima pooblastila, da bi z avtoriteto govorila o upanju Božjih otrok. Pravzaprav, kakor bomo videli v naslednjem poglavju, so se v vsem zmotili.

8

Upanje na odrešitev 144.000 in Velika množica

Če torej komu od vas manjka modrosti, naj prosi Boga, pa jo bo dobil, kajti on velikodušno daje vsem, in to brez grajanja. Toda prosi naj v veri in prav nič ne dvomi, saj je dvomljivec podoben morskemu valu, ki ga veter žene in premetava sem ter tja. (Jakob 1:5, 6)

Preden nadaljujemo, bi se morali ustaviti in se po najboljših močeh lotiti ovir v tej razpravi, ki se zagotovo pojavljajo zaradi dolgoletne vztrajne indoktrinacije iz srečanj in govorov na zborovanjih. Zdi se, da se vsaka razprava z Jehovovimi pričami o vstajenju vedno konča s poudarkom na lokaciji. Večina cerkva uči, da gredo dobri v nebesa in slabi v pekel. V nasprotju s tem tradicionalnim pogledom Jehovove priče učijo, da gre v nebesa le 144.000 ljudi, medtem ko bodo vsi drugi, tako pravični kakor tudi nepravični, živeli na zemlji. Usposabljali so jih, da se veselijo življenja na rajski zemlji, kjer bodo živeli z levi in tigri ter zasedali dvorce bogatašev, ki bodo uničeni v Harmagedonu.

Ne morem prešteti, kolikokrat je kdo v skupini v avtomobilu med oznanjevanjem komentiral lepoto hiše, ki jo je pravkar obiskal, in pripomnil, kako rad bi tam živel po Harmagedonu. Ironija je, da Organizacija pričevalcem nenehno svetuje, naj se izogibajo pasti materializma. To počne, medtem ko priklicuje podobe materialnega raja. Lahko trdimo, da so Jehovove priče lahko prav tako materialistični kakor vsi drugi, vendar njihov materializem temelji na odloženem zadovoljstvu.

Po eni strani jih učijo, da bodo maziljene Jehovove priče po smrti odšle v nebesa, kjer jih nikoli več ne bodo videli, medtem ko bo večina prič preživela Harmagedon ali pa bo, če bodo umrle pred koncem, vstala in živela kot ljudje na zemlji z vrnjeno mladostjo in vitalnostjo ter telesom, ki bo osvobojeno vseh napak. S takšnim pogledom si v resnici ne želijo biti del prvega vstajenja, biti z Jezusom, služiti kot kralji in duhovniki za obnovo človeštva. Če hladno neznanko življenja kot duh daleč v nebesih primerjamo s toplim objemom rajske zemlje z vsemi užitki, ki jih lahko uživa človek, je povsem naravno, da se jim ponudba, da bi bili eden izmed maziljenih, ne zdi privlačna.

Odrešitev ni povezana z lokacijo

Če hočemo biti pravični do določbe, ki jo je Bog dal kristjanom po svojem Sinu, se moramo znebiti vseh takšnih predstav. Ne moremo domnevati, da maziljenci odidejo v nebesa in jih nikoli več ne bomo videli. Ne moremo niti domnevati, da bo zemlja med tisočletno Kristusovo vladavino raj. Svetemu pismu moramo dovoliti, da nam vse stvari razkrije ob pravem času, ko preučujemo njegove besede, in pustiti, da nam razkriva resnico v tempu, ki ga lahko sprejmemo. Spomnim se na Jezusove besede, ki jih je namenil svojim učencem tik pred tem, ko se je sam dvignil v nebesa: »Še veliko vam imam povedati, pa tega sedaj ne morete nositi.«²⁴²

Pri tem študiju se moramo zavedati, da nas naš nebeški Oče ljubi. Za tiste, ki jih ljubi, ima pripravljene čudovite stvari. Sveto pismo nam pravi, da,

Stvarstvo namreč z željnim pričakovanjem čaka na razodetje Božjih sinov, saj je bilo podrejeno ničevosti, pa ne po svoji volji, temveč po volji njega, ki ga je podredil, vendar z upanjem, da bo tudi sámo stvarstvo rešeno sužnjevanja trohljivosti in bo dobilo veličastno svobodo Božjih otrok. (Rimljanom 8:19-21)

Vse, kar ima naš ljubeči Oče pripravljenega za nas, bo zagotovo preseglo vse, kar si lahko predstavljamo.

144.000 - dobesedno ali simbolično?

Po mnenju Jehovovih prič bo nebeško kraljestvo podedovalo le 144.000 ljudi. To pomeni, da mora za vse druge obstajati drugačno upanje. Verjamejo, da je Jezus, ko je v Lukovem evangeliju 12:32 govoril o tem, da bo dal kraljestvo majhni čredi, govoril o dobesednem številu 144.000 ljudi. Ker Sveto pismo ne navaja, da je to število dobesedno, in ker knjiga Razodetje vsebuje vrsto videnj, polnih simbolov, danih apostolu Janezu, na kakšni podlagi Vodstveni organ trdi, da je to posebno število dobesedno in ne tudi simbolno?

Glede na članek »Vprašanja bralcev« v številki Stražnega stolpa z dne 1. septembra 2004 obstajata dva razloga za domnevo, da je število dobesedno: Prvi iz petega odstavka članka je, da niso vse številke v Razodetju simbolične. Nekatere so dobesedne. Na primer, Razodetje 21:14 govori o »dvanajstih imenih dvanajstih Jagnjetovih apostolov«. Vemo, da je bilo samo dvanajst apostolov, zato vemo, da mora biti to število dobesedno.

To je slamnati argument. Nihče ne trdi, da je vsako število v Razodetju simbolično. Če dokažemo, da je eno število dobesedno, to še nikomur ne daje pravice, da preprosto izbere drugo število in trdi, da je tudi to dobeseedno. Na podlagi česa lahko trdimo, da število 12, uporabljeno v Razodetju 21:14, ni simbolično? Na to je preprosto odgovoriti. Vemo, da gre za dobesedno število, ker lahko pogledamo drugje v Svetem pismu in najdemo dobesedno predstavljeno število apostolov. V Evangeliju po Mateju 10:2-4 ni navedeno samo število, ampak tudi imena vseh dvanajsterih.²⁴³

Takšno površno razmišljanje ne obeta nič dobrega za učenost Vodstvenega organa, če upoštevamo drugi razlog, ki ga Stražni stolp navaja za vero v dobesedno število maziljenk in maziljencev.

Pri tem pa bodite pozorni na nasprotje, ki ga Janez naredi med 4. in 9. vrstico v 7. poglavju Razodetja. Pove namreč, da prvo skupino, skupino »zapečatenih«, sestavlja točno določeno število posameznikov. Pri drugi skupini, ‚veliki množici‘, pa to število ni določeno. In glede na to je logično, da je število 144.000 dobesedno. Če bi bilo to število simbolično in bi se nanašalo na skupino, ki bi bila v resnici brezštevilna, bi nasprotje med tema vrsticama izginilo. Sobesedilo je torej močan argument v prid tega, da je treba število 144.000 vzeti dobesedno.²⁴⁴

Vse skupaj se konča takole: Število mora biti dobesedno, sicer bi se »izgubila moč kontrasta med tema dvema vrsticama [4 in 9]«. Res!?

Kaj pa, če nasprotje med obema skupinama ni namenjeno številu?

Ali ste ob branju tega odlomka v Razodetju opazili, da Janez ne vidi teh 144.000? Slišal je le njihovo število.

⁴ In slišal sem število tistih, ki so bili zapečateni: 144.000 zapečatenih iz vsakega plemena Izraelovih sinov:

⁹ Potem sem videl, in glejte, veliko množico, ki je ni mogel nihče prešteti, iz vseh narodov in plemen, ljudstev in jezikov, ki so stali pred prestolom in pred Jagnjetim, oblečeni v bela oblačila; v rokah so imeli palmove veje. (Razodetje 7:4, 9)

Ali je mogoče, da sta ti dve skupini, prikazani v 4. in nato še v 9. vrstici, pravzaprav ista skupina, predstavljena z dveh različnih zornih kotov? Ali je mogoče, da sliši število, ki simbolizira vladajoči značaj velike množice? V skladu s knjigo Insight se zdi, da »dvanajst… pomeni popolno, uravnoteženo, božansko oblikovano ureditev.«²⁴⁵ Preden raziščemo to možnost, bi nam dobro služilo, če bi lahko svetopisemsko ugotovili, da število zapečatenih ni dobesednih 144.000. Ali obstajajo svetopisemski dokazi, ki kažejo, da je to število simbolično? Obstajajo.

Biblijski dokaz, da je 144.000 simbolično število

Morda ste na televiziji gledali policijske postopke, v katerih se policisti osredotočijo na enega osumljenca in se jim pojavi tunelski vid. Tako zelo so prepričani, da imajo na muhi hudodelca, da ne pogledajo nikamor drugam, pri čemer spregledajo razbremenilne dokaze, da je nedolžen, in pustijo pravega storilca na prostosti, da stori še več kaznivih dejanj.

Tako zelo sem zaupal šibki logiki, ki jo publikacije Watch Tower-ja uporabljajo za prepričevanje črede, da lahko le 144.000 ljudi upa, da jih bo Bog pomazilil, da nisem upošteval vseh dokazov. Dejansko obstaja en odlomek iz Svetega pisma, zaradi katerega je zamisel o dobesednem številu smešna. Najdemo ga v pismu Galačanom.

Povejte mi, vi, ki bi bili radi pod postavo: Mar ne slišite Postave? Piše na primer, da je Abraham imel dva sinova: enega z deklo in drugega s svobodno. Toda tisti, ki ga je imel z deklo, se je dejansko rodil po mesu, tisti, ki ga je imel s svobodno, pa po obljubi. Vse to ima simbolni pomen. Ti ženski namreč predstavljata dve zavezi. Ena je z gore Sinaj, ki rojeva otroke za sužnost, in ta je Hagára. Hagára pomeni Sinaj, goro v Arabiji, in predstavlja današnji Jeruzalem, saj je ta z otroki vred v sužnosti. Gornji Jeruzalem pa je svoboden, in ta je naša mati. (Galačanom 4:21-26)

Svobodna ženska je bila Sara, Abrahamova žena, ki je rodila Izaka, ko je bila stara 90 let in je bila že zdavnaj zunaj dobe rojevanja. S tem čudežnim rojstvom je Jehova izpolnil svojo obljubo Abrahamu, da bo njegovih potomcev veliko in da bodo po njegovem semenu ali potomstvu blagoslovljeni narodi.²⁴⁶

To je simbolična drama ali, če se izrazimo po domače, preroška antiteza. Pavel je seveda vedel, da so Judje izhajali iz Sare in ne iz Hagare, vendar tu piše v prispodobi. Hagar je bila Sarina egipčanska služabnica - sužnja. Ker je bila Sara neplodna, je Hagar dala Abrahamu za ženo, da bi imel sina, in sužnja mu je rodila Izmaela.²⁴⁷ Sarini otroci so vstopili v odnos zaveze z Bogom, ko jih je Mojzes osvobodil iz suženjstva v Egiptu. V skladu s to zavezo so lahko postali kraljestvo duhovnikov. Če bi se držali te zaveze, bi vladali z Jezusom v mesijanskem kraljestvu, da bi vse človeštvo ponovno vključili v Božjo družino.²⁴⁸ Vendar se je niso držali, zato so pripadali fizičnemu mestu Jeruzalem in bili sužnji greha.

V tej simbolični drami je sužnja Hagar predstavljala Jeruzalem, njeni otroci pa so bili v duhovnem ali simboličnem smislu Izraelci, ki so zavrnili Jezusa kot Mesija.

Judje in pogani, ki so sprejeli Jezusa in so bili maziljeni s svetim duhom, pa so bili brez greha. Pripadali so zgornjemu Jeruzalemu. To je razvidno iz tega odlomka, hkrati pa je to tudi razumevanje, ki je predstavljeno v publikacijah Organizacije:

Vendar se je ime Jeruzalem še naprej uporabljalo kot simbol nečesa večjega od zemeljskega mesta. Apostol Pavel je po božjem navdihu razkril, da obstaja »Jeruzalem zgoraj«, o katerem govori kot o »materi« maziljenih kristjanov. (it-2 str. 49 Jeruzalem)

Zdaj pa premislite, kaj Pavel pravi v nadaljevanju:

Piše namreč: »Veseli se, ti, ki si neplodna, ki ne rodiš. Vpij in vzklikaj od radosti, ti, ki nimaš porodnih bolečin. Kajti zapuščena ima več otrok kakor ta, ki ima moža.« Mi, bratje, pa smo otroci obljube, tako kakor je bil tudi Izak. (Galačanom 4:27, 28)

Otroci zapuščene ženske, Sare, so maziljeni kristjani. Otroci sužnje Hagar so milijoni Judov, ki so zavrnili Jezusa.

Vse to potrjujejo publikacije Jehovovih prič, kako to, da sem spregledal očitno protislovje z naukom, da je lahko samo 144.000 maziljenih kristjanov? Kako so lahko otroci zapuščene žene številčnejši od milijonov Judov, ki so bili otroci suženjstva, če je njihovo število omejeno na 144.000? To je smiselno le, če upoštevamo, da je 144.000 simbolično število.

Ogromne posledice za dobesedno število

J. F. Rutherford je učil, da je 144.000 dobesedno število. S tem, ko je Rutherford, ki je bil v bistvu enoosebni vodstveni organ, to število razumel kot dobesedno, je leta 1934 ustvaril sedanji nauk o drugih ovcah.²⁴⁹ Z drugimi besedami, celoten razlog za oblikovanje sekundarnega razreda kristjanov z zemeljskim upanjem, ki nimajo nobenih koristi prvega vstajenja,²⁵⁰ je bil pojasniti naraščajoče število privržencev, ki so presegali dobesedno število 144.000. Če bi Rutherforda vodil sveti duh, bi ponižno priznal, da se je zmotil, in bi pokleknil pred dokazi, ki so bili pred njim, ter opustil svoje prepričanje o dobesednem številu. Namesto tega je storil to, kar počnejo lažni preroki. Svojo laž je nadgradil s še večjo in spletel vse bolj zapleteno mrežo napačnih informacij in lažnih razlag, dokler danes v vrstah Jehovovih prič ni na milijone ljudi, ki si prostovoljno odrekajo dostop do življenjsko pomembnega mesa in krvi našega Gospoda, ki ju simbolizirata simbola kruha in vina.

S podpiranjem Rutherfordovega sklepa, da je število dobesedno, Vodstveni organ Jehovovih prič še naprej milijonom odreka upanje na odrešitev, ki ga je Jezus ponudil vsem, ki vanj verjamejo - pravico postati Božji otroci in podedovati nebeško kraljestvo.²⁵¹ Kako zelo je sedanji Vodstveni organ podoben vodstvenem organu Izraela, o katerem je Jezus dejal:

Gorje vam, pismouki in farizeji, hinavci, ker pred ljudmi zapirate nebeško kraljestvo. Vi sami namreč ne greste vanj, tistim, ki bi radi šli noter, pa ne dovolite vstopiti. (Matej 23:13)

Jehova je svojim služabnikom z razlogom rekel: »Ne zaupajte dostojanstvenikom niti kateremu koli drugemu človeku, saj pri njem ni rešitve!«²⁵²

Če še naprej verjamete v upanje Jehovovih prič o drugih ovcah, ne zaupate v Boga, ampak v razlage ljudi, natančneje, v enega samega človeka: J. F. Rutherforda, človeka, ki je leta 1917 odvzel oblast upravnemu odboru Družbe Watch Tower s taktiko, ki nima nič skupnega s krščansko osebnostjo, ampak ima vse, kar je skupnega z današnjim korporativnim svetom.²⁵³

Napaka v logiki Društva stražni stolp

Razlog, da je logika, ki jo je leta 2004 predstavil Stražni stolp, napačna, je, da temelji na več napačnih predpostavkah. To so razlage, ki jih Organizacija podaja: 1) identiteto velike množice, 2) lokacijo velike množice in 3) pomen velike stiske.

Težko je pričakovati, da bomo prišli do trdnega zaključka, če ga bomo utemeljili na napačnih predpostavkah. Ne delajmo tega. Namesto tega preberimo kontekst. Vabim vas, da preberete celotno sedmo poglavje Razodetja, pri čemer bi bilo dobro imeti pri roki interlinear. Če imate dostop do spleta, vam lahko predlagam, da uporabite vir, kot je biblehub.com, saj ponuja hiperpovezave do interlinearnega prevoda in več priznanih svetopisemskih leksikonov.

V Razodetju 7:4 Janez pravi: »In slišal sem število zapečatenih…«, v 9. vrstici pa pravi: »Potem sem videl, in glej, veliko množico…« Janez ni videl 144.000 ljudi. Slišal je le število, ki ga je poklical. Ko se je obrnil in pogledal, je videl nešteto veliko množico. Če zdaj predpostavimo, da je število 144.000 dobesedno, iz tega sledi, da se velika množica nanaša na drugo skupino. Toda iz Pavlovih besed Galačanom smo pravkar videli, da to ne more biti dobesedno. V to razpravo torej vstopamo s svetopisemskim dejstvom: število mora biti simbolično.

Družba Watch Tower priznava, da obstaja samo eno nebeško upanje. Še pomembneje je, da Sveto pismo to določa brez dvoumnosti:

Telo je eno in duh je eden, tako kot ste tudi vi bili poklicani v enem upanju; en Gospod, ena vera, en krst, en Bog in Oče vseh, ki je nad vsemi in po vseh in v vseh. (Efežanom 4:4-6)

Če lahko dokažemo, da je velika množica v nebesih skupaj s 144.000, potem lahko sklepamo, da beremo o isti skupini, vendar z dveh različnih vidikov.

Prepoznavanje velike množice

Publikacije pogosto omenjajo »veliko množico drugih ovac«, saj se ta besedna zveza na njihovih straneh pojavi več kot 300-krat. Povprečno pričo bo verjetno presenetilo, ko bo izvedela, da se ta besedna zveza ne le nikoli ne pojavi v Svetem pismu, ampak da tudi ni nobenega savka, ki bi povezovalo druge ovce iz Evangelija po Janezu 10:16 z veliko množico iz Razodetja 7:9. To razmerje je v celoti konstrukt Organizacije.

S takšno povezavo obeh skupin morajo publikacije razložiti, kako množica v nebesih nima nebeškega upanja, ampak zemeljsko. V ta namen pojasnjujejo, da je treba njihov nastop v nebesih pred Božjim prestolom razumeti v prenesenem pomenu. Ali obstaja podlaga za tako ravnanje?

Razodetje 7:9, 10 prikazuje Božji prestol skupaj z Jagnjetom [Jezusom], angeli, 24 starešinami in štirimi živimi bitji. Publikacije ne zanikajo, da so ti dobesedno v nebesih, dobesedno pred Božjim prestolom, okoli njega in sredi njega. Ali zaradi tega ni verjetno, da je velika množica tudi dobesedno tam skupaj z drugimi? Vendar je tu še nekaj več. V 15. vrstici piše, da mu »v njegovem templju dan in noč opravljajo sveto službo. »Beseda »tempelj« je v grščini naos. Strongova konkordanca pojasnjuje, da je to »tisti del templja, kjer prebiva sam Bog.«²⁵⁴ Thayerjev grški leksikon se strinja in navaja, da se »uporablja za tempelj v Jeruzalemu, vendar le za samo sveto zgradbo (ali svetišče), ki jo sestavljata sveti prostor in sveto svetišče (v klasični grščini se uporablja za svetišče ali celico templja, kjer je bila postavljena podoba Boga… kar je treba razlikovati od… celotnega templja, celotne posvečene ograde; to razlikovanje je opazno tudi v Svetem pismu.«²⁵⁵

Organizacija je v nauk o Drugih ovcah ogromno vložila, zato je praktično nemogoče, da bi ga opustila, tudi če bi se soočila s prepričljivimi svetopisemskimi dokazi. Ker »velika množica drugih ovac« ne velja za duhovniški razred, kakršen so maziljenci, mora Vodstveni organ pojasniti, kako so lahko ti posamezniki prikazani v svetišču, kamor so smeli le levitski duhovniki. Njihova prizadevanja, da bi zaobšli to zelo neprijetno dejstvo, veliko povedo o njihovih resničnih motivih. Na primer, v knjigi Razodetje (Revelation Climax) je zapisano:

24 starešine in maziljena skupina 144000 so opisani, kako stojijo »okrog [Jehovinega] prestola« in »na [nebeški] gori Sion«. (Raz. 4:4; 14:1) Velika množica ni duhovniški razred in ne doseže tega vzvišenega položaja. Res je pozneje v Razodetju 7:15 zapisano, da služijo Bogu »v njegovem templju«. Toda ta tempelj ne pomeni notranjega svetišča, Najsvetejšega. Gre za zemeljsko preddverje Božjega duhovnega templja. Grška beseda naos, ki je tukaj prevedena z »tempelj«, pogosto zajema širok pojem celotne zgradbe, postavljene za čaščenje Jehova. Danes je to duhovna zgradba, ki obsega nebo in zemljo.²⁵⁶

Pozoren bralec bo hitro ugotovil, da je široka izjava, da naos »pogosto pomeni… celotno zgradbo« templja z njegovimi dvorišči, podana brez kakršnih koli referenc, ki bi jo podpirale. Pri tem računajo na zaupljivo lahkovernost bralcev, da bodo to sprejeli kot evangelij, toda kakor smo pravkar videli, je ta izjava očitno napačna. Nekoč jim je takšna lažna izjava lahko ušla in jim je tudi ušla, saj je le malokdo imel čas, da bi se ukvarjal z raziskovanjem v zaprašenih knjižnicah in brskal po zvezkih tiskovin v iskanju tistega edinega grižljaja resnice. Vse to se je spremenilo na prelomu stoletja, ko je internet prinesel orodja za raziskovanje Svetega pisma v dnevne sobe povprečnega človeka, skupaj z iskalniki, ki so lahko v nekaj mikrosekundah razkrili pomembna dejstva kot odgovor na nekaj klikov z miško. Tako kakor je tiskarski stroj razkril številne laži, ki jih je učila katoliška cerkev, s tem ko je Sveto pismo postalo dostopno navadnemu človeku, je internet spremenil okoliščine za bolj študiozne med Jehovovimi pričami, ki v tem primeru niso verjeli zgornji trditvi iz izdaje knjige Razodetje - pred nam je njegov njegov veliki vrhunec iz leta 1988!

Ko smo se premaknili v enaindvajseto stoletje, so prizadevni JP prisilili Organizacijo, da je ponovno preučila to vprašanje, kar so poskušali storiti v izdaji Stražnega stolpa z dne 1. maja 2002:

Vprašanja bralcev

Ko je Janez videl ‚veliko množico‘, da opravlja sveto službo v Jehovovem templju, v katerem delu templja so to delali? (Razodetje 7:9–15).

Razumno je reči, da velika množica časti Jehova na enem od zemeljskih dvorišč njegovega velikega duhovnega templja, natančneje na tistem, ki ustreza zunanjemu dvorišču Salomonovega templja.²⁵⁷

Članek sploh ne pojasni, zakaj »je smiselno reči, da velika množica časti Jehovo na enem od zemeljskih dvorišč.« Preostali del članka razpravlja o različnih dvoriščih različnih templjev, očitno z namenom zamegliti vprašanje in zmesti bralca, saj nič od tega ni pomembno za vprašanje, na kaj se nanaša »tempelj«, naos. Na neki točki članek celo navaja«

V nasprotju pa je grška beseda (naós), ki se v Janezovem videnju velike množice prevaja s »tempelj«, bolj določna. V povezavi z jeruzalemskim templjem se običajno nanaša na Presveto, tempeljsko stavbo ali celo področje templja. Včasih se jo prevaja s ‚svetišče‘. (Matevž 27:5, 51; Lukež 1:9, 21; Janez 2:20).²⁵⁸

Zanimivo je, da tudi trije svetopisemski viri, ki so priloženi tej opredelitvi, podpirajo razumevanje, da se »tempelj« iz Razodetja 7:15 nanaša na sveti in najsvetejši prostor, ne pa na tempeljska dvorišča.

Vendar pisec članka teh dokazov ne upošteva. Ne poskuša ga niti razložiti. Preprosto ponovi uradno stališče Organizacije in zaključi z izmišljeno antitetično uporabo, da bi se izognil dokazom, da velika množica služi kot duhovniki v Božjem templju.

Člani velike množice… so razglašeni za pravične in si obetajo, da bodo postali Božji prijatelji ter da bodo preživeli veliko stisko. (Jakob 2:23, 25, NW) V mnogočem so podobni spreobrnjencem v Izraelu, ki so se podrejali postavini zavezi in častili Boga skupaj z Izraelci.

Ti spreobrnjenci seveda niso služili na notranjem dvorišču, kjer so duhovniki opravljali svoje dolžnosti. In člani velike množice niso na notranjem dvorišču Jehovovega velikega duhovnega templja, katerega dvorišče predstavlja stanje popolnega pravičnega človeškega sinovstva članov Jehovovega ‚svetega duhovništva‘, medtem ko so na zemlji. (1. Petrov 2:5) Vendar, kot je nebeški starešina rekel Janezu, je velika množica zares v templju, ne pa zunaj njega, na nekakšnem duhovnem Dvoru Nejudov. Kakšna prednost je to! In kako je zato nujno, da vsak posameznik vedno ostaja duhovno in moralno čist!!²⁵⁹

Ali lahko temu sledite? Vprašanje je naslednje: »Ali pripadniki velike množice služijo v svetišču, kjer prebiva Bog in kamor lahko vstopijo le duhovniki? »

Pisec upa, da bo bralec mislil, da je organizacija zmagala v sporu, in bo spregledal dejstvo, da ni nikoli odgovoril na svoje »vprašanje bralcev«. S tem, ko zaključi z miselno meglo nepomembnih domnev, upa, da bo bralec mislil, da je organizacija zmagala v sporu.«

Ali naj ob tako očitni dvoličnosti svoje upanje na odrešenje res gradimo na razlagi J. F. Rutherforda in sedanjega Vodstvenega organa glede upanja drugih ovac?

Kdo je velika množica?

Ker je v Svetem pismu jasno zapisano, da je velika množica v nebesih, lahko domnevamo, da jo sestavljajo maziljeni Božji otroci, tisti iz prvega vstajenja, ki bodo s Kristusom vladali kot kralji in duhovniki.²⁶⁰ Vendar vedno obstaja nevarnost, da ne upoštevamo, ali celoten kontekst podpira kakršen koli sklep, ki ga morda potegnemo. Eksegeza od nas zahteva, da preučimo vse dokaze in se prepričamo, da so vsi v skladu z razumevanjem, ki ga lahko potegnemo iz Svetega pisma. To storimo zdaj, ko bomo preučili kontekst Razodetja 7:9-15 v zvezi z identiteto velike množice.

Po vsem tem sem videl, in glej: velika množica ljudi, ki jih noben človek ni mogel prešteti, iz vseh narodov, rodov, ljudstev in jezikov. Stali so pred prestolom in pred Jagnjetom, oblečeni v dolga bela oblačila, v rokah pa so držali palmove veje. Glasno so vzklikali: »Rešitev dolgujemo našemu Bogu, ki sedi na prestolu, in Jagnjetu.« Okoli prestola, starešin in četverih živih bitij pa so stali vsi angeli. Pokleknili so pred prestolom, se priklonili do tal in počastili Boga z besedami: »Amen! Hvala, slava, modrost, zahvala, čast, moč in krepkost našemu Bogu na vekomaj. Amen.« Tedaj me je eden od starešin vprašal: »Kdo so ti, ki so oblečeni v dolga bela oblačila, in od kod so prišli?« Takoj sem mu odgovoril: »Moj gospod, ti veš.« In mi je rekel: »To so tisti, ki prihajajo iz velike stiske. Oprali so svoja oblačila in jih pobelili v Jagnjetovi krvi. Zato so pred Božjim prestolom in Bogu noč in dan opravljajo sveto službo v njegovem templju. In tisti, ki sedi na prestolu, bo nad njimi razpel svoj šotor. (Razodetje 7:9-15)

Preučimo posamezne elemente te vizije. To so ljudje iz vseh narodov in plemen, ki:

vzklikajo, da so za svojo odrešitev dolžni Bogu in Jezusu,

držijo palmove vejice,

stojijo pred prestolom,

so oblečeni v bela oblačila, oprana v Jagnjetovi krvi,

prihajajo iz velike stiske,

služijo v Božjem templju.

Kako bi Janez razumel, kaj je videl? Za Janeza, ki je bil Jud, bi »ljudje iz vseh narodov« pomenili ne-jude ali pogane, medtem ko bi ljudje iz vsakega plemena lahko vključevali Jude, ki so bili razdeljeni na 13 plemen.²⁶¹

Kakšen je pomen belih oblačil? V Razodetju so omenjene le še na enem mestu.

Ko je zlomilo peti pečat, sem ob vznožju oltarja zagledal duše tistih, ki so bili zaradi Božje besede in pričevalskega dela, ki jim je bilo zaupano, neusmiljeno pobiti. In so glasno vpili: »Vrhovni gospod, sveti in resnični, kako dolgo boš še čakal s sodbo in maščevanjem naše krvi nad tistimi, ki prebivajo na zemlji?« Vsak od njih je dobil dolgo belo oblačilo in rečeno jim je bilo, naj še nekaj časa počivajo, dokler se ne dopolni število njihovih sosužnjev in njihovih bratov, ki bodo prav tako ubiti, kakor so bili oni. (Razodetje 6:9-11)

Te vrstice se nanašajo na maziljene Božje otroke, ki so mučeni zaradi pričevanja o Gospodu. Na podlagi obeh pripovedi se zdi, da bela oblačila pomenijo odobren položaj pred Bogom. Po Božji milosti so upravičeni za večno življenje.

O pomenu palmovih vej je edina omemba v Jn 12:12, 13, kjer množica slavi Jezusa kot Izraelovega kralja, ki prihaja v Božjem imenu. Velika množica prepozna Jezusa kot svojega kralja.

Kakor smo že videli v prejšnjih podnaslovih, ta velika množica ne stoji le pred Božjim prestolom, ki je v nebesih, ampak so njeni člani prikazani, kako Bogu opravljajo »sveto službo dan in noč v njegovem templju«, ki predstavlja notranje svetišče ali najsvetejšo sobo. Samo izbranci, Božji otroci, imajo privilegij, da s Kristusom služijo kot kralji in duhovniki pred Božjim prestolom v nebesih. V Razodetju 5:10 je o teh rečeno, da jih Gospod naredi za »kraljestvo in duhovnike, ki bodo služili našemu Bogu, in kraljevali bodo na zemlji«.²⁶²

Združitev 144.000 z veliko množico

Organizacija priznava, da je 12 plemen, naštetih v Razodetju 7:5-8, figurativnih ali simboličnih. V Izraelu na primer ni bilo Jožefovega plemena, kakor je prikazano v 8. vrstici. Plemena Dan in Efraim na seznamu manjkata, vključeno pa je trinajsto pleme Levi. Gre torej za simbolični seznam. Iz vsakega simboličnega plemena je izločeno simbolično število posameznikov, natanko 12.000 iz vsakega plemena. Niti ene osebe več niti ene manj; 12.000 natančno. Vse to je očitno simbolično. A za Družbo Watch Tower se, ko seštejemo teh dvanajst simboličnih številk, vzetih iz dvanajstih simboličnih plemen, nekako nenadoma spremenijo v dobesedno število. Kakšna je logika v ozadju?

Pokazali smo že, da je število 144.000 simbolično, toda zakaj ga Jezus uporabi tukaj? Kakor smo brali prej, število 12 in njegovi večkratniki pomenijo popolno, uravnoteženo, božansko ustanovljeno vladno ureditev.²⁶³

Če seštejemo 12 simboličnih števil po 12.000, dobimo enako simbolično število: 144.000, ki predstavlja veliko število posameznikov, sodelujočih v »popolni, uravnoteženi, božansko oblikovani vladni ureditvi«. Kaj pa, če Janez sliši simbolično število, ki predstavlja Božjo božansko upravo pod Kristusom, ko pa se obrne, vidi resničnost, da to prav za prav sestavljajo ljudje iz »vseh narodov in plemen [vključno z dobesednimi Izraelovimi plemeni] ter ljudstev in jezikov«?

Ker jih je 144.000 v nebesih in ker je v nebesih tudi velika množica ter ker obstaja samo eno nebeško upanje, sledi, da se te vrstice nanašajo na isto skupino. V prvi vrsti je število, ki ga Janez sliši, a ne vidi, kako Gospod pokaže, da je ta skupina božansko urejena in je sestavljena iz Jehovovih zvestih služabnikov. To vemo, ker se Kristusovo telo, krščanska skupnost, imenuje tudi ‘Božji Izrael’.«²⁶⁴ S sprejetjem Kristusa tako Judje kakor tudi – pogani postanejo Abrahamovi potomci, duhovni Judje, rojeni iz svobodne ženske.

Pravzaprav ste po veri v Kristusa Jezusa vsi vi Božji sinovi. Kajti vsi, ki ste bili krščeni v Kristusa, ste Kristusa oblekli. Ni ne Juda ne Grka, ne sužnja ne svobodnega, ne moškega ne ženske. Vsi vi ste namreč eden v zedinjenosti s Kristusom Jezusom. (Galačanom 3:26-28)

Opazite, da je simbolično število 12.000 izbranih iz vsakega od 12 plemen. To pomeni, da je iz vsakega plemena poklicano le majhno število. Vsi, ki trdijo, da so kristjani, niso poklicani, da bi bili duhovniki in kralji s Kristusom. To je podobno tistemu, kar se je dogajalo v Izraelu pred Kristusovim prihodom. V Pismu Rimljanom 9:27 Pavel citira Izaija: »Čeprav je število Izraelovih sinov kot morskega peska, bo rešen samo preostanek.« Podobno, čeprav so milijarde ljudi, ki trdijo, da so kristjani, kakor peska v morju, je le preostanek poklican, da postanejo Božji otroci. Ti so primerljivi s pšenico, ki raste med plevelom.²⁶⁵

Tako je naš nebeški Oče iz krščanstva ali duhovnega Izraela, ki je večinoma enako odpadniški kakor starozavezni Izrael, ves čas pridobival majhno skupino ljudi, katerih pravega števila ni mogoče ugotoviti; te ljudi predstavlja simbolično število 144.000, ki označuje veliko, uravnoteženo in božansko ustanovljeno upravno ureditev ali vlado.

JW.org zapira kraljestvo Abrahamu, Izaku, Jakobu in prerokom

Pravkar smo videli svetopisemske dokaze, ki podpirajo idejo, da so velika množica maziljeni Božji otroci, toda ali je njihovo število omejeno na kristjane, ali vključuje tudi zveste predkrščanske Božje služabnike, ki segajo vse do Abela?

To bi vsekakor povzročilo težave, saj je v nasprotju z naukom JP, ki trdi, da je le 144.000 kristjanov Božjih otrok. Kako to? Ker bi vključitev predkrščanskih Božjih služabnikov zlahka presegla mejo 144.000!

Dovolj težko si je predstavljati, da je Bog v prvem stoletju krščanstva izbral in zapečatil manj ko 144.000 zvestih kristjanov in kristjank, kaj šele v 1.900 letih do ustanovitve Jehovovih prič leta 1931. Toda zdaj misliti, da v tisočletjih pred Kristusom ni bilo dovolj zvestih Božjih služabnikov, da bi to število napolnili in presegli, je preprosto smešno.

Da bi zaščitili ta nauk, mora Vodstveni organ prepričati svojo čredo, da nihče od starodavnih zvestih moških in žensk - vključno s tako pomembnimi osebnostmi, kakor so Mojzes, Debora in Daniel - ni deležen nebeškega upanja, ki je ponujeno kristjanom. Da bi dosegli to nalogo, ponovno pritisnejo na eizegezo in napačno uporabijo Jezusov izraz v Evangeliju po Mateju 11:11. Navajam citat iz publikacije JP, Jezus-pot (2015):

Po odhodu teh dveh učencev Jezus zbrani množici zagotovi, da je Janez več kot le prerok. Je Jehovov »sel«, o katerem je prerokovano v Malahiju 3:1. Je pa tudi prerok Elija, napovedan v Malahiju 4:5, 6. Jezus pojasni: »Resnično vam povem: med temi, ki so se rodili ženam, ni bilo večjega od Janeza Krstnika. Vendar, kdor je najmanjši v nebeškem kraljestvu, je večji od njega.« (Matej 11:11)

Ko Jezus reče, da je tisti, ki je najmanjši v nebeškem Kraljestvu, večji od Janeza, pokaže, da Janeza v nebeškem Kraljestvu ne bo. Janez je pripravil pot Jezusu Kristusu, toda umre, preden Kristus odpre pot v nebesa. (Hebrejcem 10:19, 20) Vendar pa bo Janez zemeljski podložnik Božjega kraljestva, saj je zvest Božji prerok.²⁶⁶

Ali ste opazili, da Jezus ni navedel, kaj je mislil, ko je govoril o tem, da je »manjši človek v nebeškem kraljestvu« večji od Janeza Krstnika? Že samo na podlagi te vrstice je mogoče njegove besede razlagati. Kadar koli je pomen odlomka Svetega pisma nejasen ali dvoumen, se moramo obrniti drugam, da bi razrešili njegov pomen. Toda to ne deluje, če imate program, zato Vodstveni organ preprosto poda naslednje kategorične trditve.

Verni Božji služabniki v predkrščanskih časih, čeprav niso bili rojeni kot duhovni Božji sinovi z nebeškimi upi, so imeli Božjega duha. (Jud 6,34; 11,29; 14,6; 2 Sam 23,2; 2 Tim 3,16) Janez Krstnik je bil na primer »napolnjen s svetim duhom«; vendar ni šel v nebesa, saj je Jezus o njem dejal: »V nebeškem kraljestvu je manjši od njega večji od njega.« (Mt 11:11)²⁶⁷

Med temi knezi bodo vsi možje vere od Abela do Janeza Krstnika. Ali nihče od njih ne bo v nebesih? Ne.²⁶⁸

Ti odlomki so še en primer eizegeze - vsiljevanja lastne razlage svetopisemske vrstice, namesto da bi Sveto pismo govorilo samo zase. Spomnite se, da smo se v prejšnjih poglavjih naučili, da je prvo pravilo, ko poskušamo določiti pomen dvoumne ali skrivnostne vrstice, zavreči vsako razlago, ki je v nasprotju z drugimi deli Svetega pisma.

Razlaga Matejevega evangelija 11:11, ki jo je podal Vodstveni organ, je napačna, saj imamo iz Jezusovih besed v Lukovem evangeliju jasen dokaz, da bodo Janez Krstnik in drugi zvesti stari preroki v nebeškem kraljestvu:

Tam bo jok in škripanje z zobmi, ko boste videli Abrahama, Izaka in Jakoba in vse preroke v Božjem kraljestvu, sebe pa vržene ven. 29 Prišli bodo tudi ljudje z vzhoda in zahoda, s severa in juga ter bodo za mizo v Božjem kraljestvu. In glej, so zadnji, ki bodo prvi, in so prvi, ki bodo zadnji.« (Luka 13:28-30)

Ali se Vodstveni organ strinja, da se sklicevanje na »Božje kraljestvo« nanaša na nebeško upanje maziljenih kristjanov? Da! V Stražnem stolpu beremo:

»Veliko« se nanaša na ljudi, ki so prosili za vstop, ko so bila vrata zaprta in zaklenjena. To so bili »delavci nepravičnosti«, ki niso izpolnjevali pogojev, da bi bili z »Abrahamom, Izakom, Jakobom in vsemi preroki v Božjem kraljestvu«. »Mnogi« so mislili, da bodo prvi »v Božjem kraljestvu«, vendar bodo dejansko zadnji, kar očitno pomeni, da sploh ne bodo v njem.-Lk 13:18-30.

Iz konteksta je razvidno, da je Jezus govoril o vstopu v Božje nebeško kraljestvo. Judovski voditelji so takrat dolgo uživali privilegiran položaj z dostopom do Božje besede. Menili so, da so duhovno bogati in da so v Božjih očeh pravični, v nasprotju s preprostim ljudstvom, ki so ga slabo cenili. (Jn 9:24-34) Kljub temu je Jezus dejal, da bi cestninarji in nečistniki, ki bi sprejeli njegovo sporočilo in se pokesali, lahko imeli Božje odobravanje. primerjaj Mt 21:23-32; Lk 16:14-31.

Navadni ljudje, ki so postali Jezusovi učenci, so bili v vrsti za sprejem med duhovne sinove, ko se je na binkošti leta 33 po Kr. odprl nebeški klic (Hebrejcem 10:19.20) Čeprav so Jezusa slišale velike množice, je bilo tistih, ki so ga sprejeli in kasneje pridobili nebeško upanje, malo.²⁶⁹

Morda se zdaj praskate po glavi in se sprašujete, kako lahko po eni strani trdijo, da ljudje, kot so Abraham, Izak in Jakob, ter vsi preroki nimajo nebeškega upanja, po drugi strani pa priznavajo, da Luka 12:32 govori o nebeškem upanju, ko govori o Božjem kraljestvu? Če je Božje kraljestvo nebeško upanje in »Abraham in Izak in Jakob ter vsi preroki [so] v Božjem kraljestvu«, potem imajo »Abraham in Izak in Jakob ter vsi preroki« nebeško upanje. Kako lahko obidejo ta očitni sklep? Tu se eizegetično raziskovanje Svetega pisma osmeši in osmeši vse tiste, ki so naivno zaupali ljudem, ki so jih učili resnico.

Zgornje »Vprašanja bralcev« se konča z:

Toda majhno čredo duhovno rojenih ljudi, ki prejmejo to nagrado, bi lahko primerjali z Jakobom, ki sedi za mizo v nebesih z Jehovo (večjim Abrahamom) in njegovim Sinom (ki ga je upodobil Izak).

Ali vidite, kako so izkrivili Sveto pismo, da bi prikrili jasno izraženo resnico? Če vam to ni jasno, si še enkrat oglejte vrstico, ki jo skušajo razložiti:

Tam bo jok in škripanje z zobmi, ko boste videli Abrahama, Izaka in Jakoba in vse preroke v Božjem kraljestvu, sebe pa vržene ven. (Luka 13:28)

V tej vrstici Jezus graja judovske voditelje, ki se imajo za pravične, a bodo vrženi izven Božjega kraljestva. Toda koga bodo videli v Božjem kraljestvu? Videli bodo vse stare preroke. Kaj o tem pravi Stražni stolp?

Nič!

Ne poskušajo pojasniti, kako je mogoče vse stare preroke videti v Božjem kraljestvu, ki se po njihovem mnenju nanaša na nebeško upanje, podarjeno »mali čredi ljudi, rojenih z duhom«. Kako lahko to rečejo, ko pa so drugje kategorično zatrdili, da imajo preroki pred Kristusom le zemeljsko upanje? Ne morejo! Zato so se odločili, da tega ne bodo upoštevali, in upajo, da bodo to ignorirali tudi Jehovove priče.

Toda še vedno morajo pojasniti, kako so Abraham, Izak in Jakob v Božjem kraljestvu, ko pa njihov uradni nauk pravi, da ti ljudje nimajo nebeškega upanja.

Tu se stvari začno odvijati zelo neumno.

Jezus ne omenja, da bodo zlobni judovski voditelji videli »majhno čredo duhovno rojenih ljudi«, kakor trdi Stražni stolp. Omenja le Abrahama, Izaka in Jakoba ter seveda vse preroke. Zato zdaj uporabijo staro metodo: tipe in antiteze. Pravijo, da ko Jezus reče »Abraham«, v resnici misli na »Jehovo«, ko reče »Izak«, v resnici misli nase, in ko reče »Jakob«, v resnici misli na svojo »majhno čredo duhovno rojenih ljudi«!? Hej?

Jezus Kristus teh besed ne govori Jehovovim pričam, ampak judovskim voditeljem, ki so mu nasprotovali. Ti voditelji so verjeli v Sveto pismo, ki je obljubljalo, da bodo predniki izraelskega naroda prišli v Božje kraljestvo, prav tako kakor zvesti preroki. To kraljestvo jim je bilo obljubljeno zaradi izpolnjevanja zaveze, ki jo je Bog z njimi sklenil po Mojzesu.

Tedaj je šel Mojzes gor k pravemu Bogu. In Jehova mu je z gore zaklical: »Takole reci Jakobovi hiši in povej Izraelovim sinovom: ‚Videli ste, kaj sem storil Egipčanom, kako sem vas nosil na orljih perutih in vas privedel k sebi. Če boste torej natančno poslušali moj glas in boste izpolnjevali mojo zavezo, mi boste posebna lastnina izmed vseh drugih ljudstev, saj je moja vsa zemlja. In boste mi kraljestvo duhovnikov in svet narod.‘ Te besede sporoči Izraelovim sinovom.« (2. Mz 19:3-6)

To je stara zaveza, zaveza, ki jo je Jehova sklenil z Izraelci. Če bi se te zaveze držali, bi Jehova izpolnil svojo obljubo. Postali bi kraljestvo duhovnikov. Ali je bilo to, kar je Jehova obljubil, kaj drugačno od obljube, dane po Kristusu za novo zavezo, ki je nadomestila staro? Peter pokaže, da ni bilo tako. Ko citira Mojzesove besede, vendar jih uporabi za krščansko skupnost, zapiše:

Vi pa ste »izbran rod, kraljevsko duhovništvo, svet narod, ljudstvo za posebno last, da bi na vse strani razglašali odlike« tistega, ki vas je poklical iz teme v svojo čudovito svetlobo. Nekdaj namreč niste bili ljudstvo, zdaj pa ste Božje ljudstvo; vam prej ni bilo izkazano usmiljenje, zdaj pa vam je usmiljenje izkazano. (1. Petrovo 2:9, 10)

Razlika med obema zavezama je v vključitvi poganov. Medtem ko izraelski narod kot celota ni izpolnjeval stare zaveze, so jo številni zvesti moški in ženske izpolnili.²⁷⁰ Jehova je zvest in izpolnjuje svoje obljube, zato imajo ti zvesti služabniki zagotovljeno nagrado.

To je sporočilo 11. poglavja Pisma Hebrejcem:

Pa vendar nihče od teh, čeprav jim je bilo zaradi njihove vere izrečeno priznanje, ni doživel izpolnitve obljube, saj je Bog za nas predvidel nekaj boljšega. Njegov namen ni bil, da bi oni dosegli popolnost brez nas. (Hebrejcem 11:39, 40)

To kaže, da so zvesti predkrščanski služabniki prejeli enako nagrado - ker so se posamično držali zaveze – kakor jo prejmejo kristjani.

Če se vrnemo k poskusu Družbe Watch Tower, da bi podprla svoje dobesedno število 144.000, smo deležni razlage, ki je v kontekstu Jezusovega preroškega izreka v Lk 13:28 tem hudobnim ljudem, farizejem, popolnoma nesmiselna.

Kaj lahko rečemo o učiteljih Božje besede, ki gredo v takšne skrajnosti, da bi izkrivili Sveto pismo v podporo svoji osebni razlagi, namesto da bi pustili, da Sveto pismo pomeni to, kar pravi?

Takšno absurdno razmišljanje mi je zdaj tako očitno, da se sprašujem, kako sem ga lahko tako dolgo spregledal. Obstaja pregovor, ki se glasi: »Če me enkrat me prevaraš, sram te bodi. Če me dvakrat prevaraš, sram bodi mene.« Toda kaj lahko rečem o tem, da se leta in leta pustil preslepiti stotine krat in tisoče krat?!

Vse, kar lahko rečem, je, da hvalim Gospoda za njegovo usmiljenje, ki mi je končno pomagal, da sem, ubogi bedak, ki sem bil, zagledal luč resnice!

Kaj je Jezus mislil s tem, da je bil Janez Krstnik manjši?

Zdaj, ko imamo na voljo močno orodje za raziskovanje Svetega pisma, ki je eksegeza, in ko smo odprti za duha in nismo zavezani podpiranju človeških dogem, ponovno preučimo kontekst Jezusovih besed o Janezu Krstniku:

Ko sta ta dva odšla, je Jezus množicam začel govoriti o Janezu: »Kaj ste šli gledat v pustinjo? Trst, ki ga veter maje? Kaj ste torej šli gledat? Moža, oblečenega v mehka oblačila? No, tisti, ki nosijo mehka oblačila, živijo v kraljevskih hišah. Zakaj ste torej šli? Da bi videli preroka? Res, povem vam, veliko več kot preroka. On je ta, o katerem piše: ‚Glej! Pred tvojim obličjem pošiljam svojega sla, ki ti bo vnaprej pripravil pot!‘ Resnično vam povem: med temi, ki so se rodili ženam, ni bilo večjega od Janeza Krstnika. Vendar, kdor je najmanjši v nebeškem kraljestvu, je večji od njega. Toda od dni Janeza Krstnika doslej je nebeško kraljestvo cilj, za katerim se ljudje ženejo, in dosežejo ga tisti, ki se ženejo naprej. Vsi, Preroki in Postava, so namreč prerokovali do Janeza. In on je, če hočete to sprejeti, ‚Elija, ki naj bi prišel‘. Kdor ima ušesa, naj posluša. (Matej 11:7-15)

Jezus na koncu svetovanja o Janezu poslušalce spodbudi, naj ga poslušajo, naj bodo pozorni, naj prepoznajo pomen njegovih besed, saj se nanašajo tudi nanje. V prvih treh vrsticah jih vpraša, kaj so šli iskat v puščavo. V Janezu so videli preroka, vendar jim Jezus zdaj pove, da je veliko več ko prerok. Je Božji poslanec. Zato je treba njegove naslednje besede razumeti v tem kontekstu. Ko pravi, da »ni bil postavljen nihče večji od Janeza Krstnika«, postavlja Janeza nad vse druge preroke, vključno z največjim med njimi, Mojzesom! To je morala biti za njegove judovske poslušalce osupljiva izjava.

Kako bi lahko bil Janez večji od Mojzesa, ki je z Božjo močjo, ki je delovala po njem, popeljal ljudstvo na svobodo iz Egipta, povzročil deset nadlog in razdelil Rdeče morje skozi katero se šli na drugo stran? Odgovor je bil, da je prišlo nekaj večjega od Mojzesa in vseh prerokov. Prišel je Božji Sin, in Janez je bil glasnik, ki mu je pripravljal pot. Janez je predstavil Kralja Božjega kraljestva. V 12. vrstici Jezus pravi, da so vsi pred njim težili k cilju, ki je Kraljestvo, zdaj pa je Kraljestvo prišlo.

V tem kontekstu moramo gledati na njegove besede, da je »manjši človek v nebeškem kraljestvu večji od« Janeza. Nič v tem kontekstu ne govori o Janezovem upanju na odrešenje, temveč o njegovi vlogi preroka in glasnika, ki oznanja mesijanskega kralja.

Naslednji dan je zagledal Jezusa, da prihaja k njemu, in je rekel: »Glej, Božje Jagnje, ki odvzema greh sveta! Ta je tisti, o katerem sem rekel: za menoj prihaja človek, ki je pred menoj, ker je obstajal prej kakor jaz. Tudi jaz ga nisem poznal, toda krščevat v vodi sem prišel ravno zato, da bi se on razodel Izraelu.« (Janez 1:29-31)

Kako to, da je ta veliki prerok Janez Krstnik manjši od najmanjšega izmed tistih v nebeškem kraljestvu? Odgovor nam bodo dale njegove lastne besede:

Kdor ima nevesto, je ženin. Ženinov prijatelj pa se, ko stoji in posluša ženina, zelo veseli njegovega glasu. Zato je to moje veselje zdaj dopolnjeno. On mora rasti, jaz pa se manjšati.«(Janez 3:29,30)

Ali je ženinov prijatelj večji ali celo enak nevesti? Ne pozabite, da v kontekstu Jezusovih besed v Evangeliju po Mateju 11:7-15 ne govorimo o odrešitvi, ampak o delu, ki ga vsakdo opravlja. Janez je prerokoval, kar v grščini pomeni govoriti Božje besede. Vendar ni oznanjal Kraljestva. Kraljestvo je oznanjal Jezus in za njim njegovi nasledniki. Janez je oznanjal Kralja. Predstavil je Kralja, nato pa se je zmanjšal, medtem ko se je Jezus povečal.

Jezus je storil večja dela kakor Janez.

Toda jaz imam pričevanje, ki je večje od Janezovega. Dela namreč, ki mi jih je Oče dodelil, da naj jih opravim, prav ta dela, ki jih opravljam, pričujejo o meni, da me je poslal Oče. (Janez 5:36)

Toda Jezusovi privrženci bodo delali še večja dela kakor Jezus:

Resnično, resnično vam povem: kdor veruje vame, bo tudi sam opravljal dela, ki jih opravljam jaz, in še večja dela od teh bo opravljal, ker jaz odhajam k Očetu. (Janez 14:12)

Logična sled je torej očitna: Ne zato, ker bi imel drugačno upanje na odrešenje, kakor trdi Organizacija, ampak zato, ker je njegovo delo preroka preseglo njihovo. Oznanil je Kralja Božjega kraljestva. Oni ne. Toda ta Kralj, Jezus, je opravljal dela, ki so bila večja od Janezovih, ker je oznanjal Božje kraljestvo. Tudi Jezusovi učenci so oznanjali Kraljestvo in po njegovih lastnih besedah presegli Jezusa. Zato manjši v nebeškem kraljestvu opravlja večja dela kakor Janez.

Napačno je učiti, kakor to počne Vodstveni organ, da se Jezusove besede o Janezu Krstniku nanašajo na njegovo upanje na odrešenje in na upanje vseh predkrščanskih vernih moških in žensk. Če to, da je Janez manjši od manjšega v nebeškem kraljestvu, pomeni, da dobi manjše odrešilno upanje, potem kakšno odrešilno upanje dobi na primer Mojzes, saj je po Jezusovih besedah manjši od Janeza. Ali obstaja upanje na odrešenje tretje stopnje? Vidite, če želimo uporabiti nespametno logiko Organizacije, jo moramo pripeljati do nespametne nelogične skrajnosti.

Zdaj, ko smo boljše razumeli, koga predstavlja 144.000 in velika množica, smo bolj pripravljeni na vprašanje, kaj je velika stiska.

9

Ali je velika stiska en sam dogodek?

Stiska je namreč trenutna in lahka, prinaša pa nam slavo, ki vedno bolj raste in je večna. (2. Korinčanom 4:17)

Zdaj smo ugotovili, da je 144.000 simbolično število, ki pomeni vlogo, ki jo bo imela velika množica Božjih otrok v nebeškem kraljestvu.

Po vsem tem sem videl, in glej: velika množica ljudi, ki jih noben človek ni mogel prešteti, iz vseh narodov, rodov, ljudstev in jezikov. Stali so pred prestolom in pred Jagnjetom, oblečeni v dolga bela oblačila, v rokah pa so držali palmove veje. (Razodetje 7:9)

S tem novim razumevanjem lahko zdaj preučimo Razodetje 7:14, ki uvaja veliko stisko. Velika množica je prikazana kot množica, ki prihaja iz velike stiske.

»To so tisti [velika množica], ki prihajajo iz velike stiske in so oprali svoja oblačila ter jih pobelili v Jagnjetovi krvi. (Razodetje 7:14b)

Večina krščanskih cerkva - vključno z Jehovovimi pričami – meni, da je velika stiska apokaliptični dogodek ob koncu sveta. Ali se ta razlaga sklada z dejstvi, ki smo jih odkrili o resnični identiteti 144.000 in velike množice? Ne pozabite, da se morajo pri eksegezi vsa svetopisemska dejstva uskladiti.

Zdaj, ko razumemo, da so Božji otroci tisti, ki pridejo iz velike stiske, smo bolj pripravljeni ugotoviti, na kaj se to nanaša. Začnimo z grško besedo thlipsis, ki je v NWT in večini drugih prevodov Svetega pisma prevedena kot »stiska«. Strongova konkordanca jo opredeljuje kot »preganjanje, trpljenje, stiska, stiskanje. Opazili boste, da ni uporabljena kot sopomenka za »uničenje«. »

Po Strongovem slovarju je beseda »uničenje« apóleia, ki se uporablja za opis »uničenja, propadanja, izgube, propadanja; večnega propadanja«. HELPS Word-studies ponuja več podrobnosti:

Sorodno: 684 apṓleia (iz 622 /apóllymi, »odrezan«) - uničenje, ki povzroči, da je nekdo (nekaj) popolnoma odrezan - odrezan (v celoti) od tega, kar bi lahko ali bi moral biti. (Upoštevajte moč predpone apo.) Glej 622 (apollymi).

Beseda apóleia (uničenje) se vsekakor ujema z definicijo, ki jo za veliko stisko uporabljajo krščanske cerkve in Organizacija Jehovovih prič. Toda Sveto pismo ne pravi »veliko uničenje« (apóleia), temveč »velika stiska« (thlipsis). Torej se držimo tega, kar pravi Sveto pismo, kajne?

Po podatkih biblehub.com se beseda »stiska« (thlipsis) v Krščanskih Spisih pojavi 45-krat.²⁷¹ Pregled Krščanskih Spisov pokaže, da se ta beseda skoraj vedno uporablja za kristjane, kontekst pa je preganjanje, bolečina, stiska, preizkušnje in preizkušanje, ne pa uničenje. Pravzaprav postane očitno, da je stiska sredstvo, s katerim se kristjani dokazujejo in izpopolnjujejo. Na primer:

Radujmo pa se tudi takrat, ko smo v stiskah, ker vemo, da stiska rodi zdržljivost, zdržljivost rodi preizkušenost in preizkušenost upanje, upanje pa ne razočara, ker nam je bila po svetem duhu, ki smo ga dobili, v srce izlita Božja ljubezen. (Rimljanom 5:3-5)

Kdo nas bo ločil od Kristusove ljubezni? Mar stiska, ali nadloga, ali preganjanje, ali lakota, ali nagota, ali nevarnost, ali meč? (Rimljanom 8:35)

Slavljen bodi Bog in Oče našega Gospoda Jezusa Kristusa, Oče najgloblje usmiljenosti in Bog vse tolažbe, ki nas tolaži v vsaki stiski, da bi tudi mi mogli s tolažbo, s kakršno nas same tolaži Bog, tolažiti te, ki so v kakršnikoli stiski. (2. Korinčanom 1:3, 4)

Stiska je namreč trenutna in lahka, prinaša pa nam slavo, ki vedno bolj raste in je večna; 18 kajti mi imamo oči uprte v tisto, kar se ne vidi, ne pa v tisto, kar se vidi. To, kar se vidi, je namreč začasno, to, kar se ne vidi, pa je večno. (2. Korinčanom 4:17, 18)

Preganjanje, trpljenje, nadloge in stiske Božjih otrok so se začele kmalu po binkoštih leta 33 po Kristusu in so se od takrat nadaljevale brez premora. Le če prestaneš to stisko in iz nje izideš na drugi strani z nedotaknjeno zvestobo v veri – lahko dobiš belo obleko, ki označuje priznan položaj pred Bogom.²⁷²

V zadnjih dva tisoč letih so zvesti kristjani nenehno prestajali stiske in preizkušnje, pogosto naložene od lastnih bratov, ki trdijo, da so sami pravi kristjani, čeprav njihova dela tega ne izpričujejo. V srednjem veku so bili pogosto duhovniki katoliške Cerkve tisti, ki so preganjali in ubijali izbrance zaradi pričevanja o resnici. Med reformacijo so nastale številne nove krščanske denominacije, vendar so sčasoma tudi te prevzele plašč Katoliške cerkve in preganjale prave Kristusove učence. To je v skladu s priliko o pšenici in plevelu, kjer pšenica raste skupaj s plevelom in se loči šele ob žetvi.²⁷³ Jehovove priče celotno svojo Organizacijo vidijo kot pšenico in se rade vidijo kot žrtve preganjanja, medtem ko so v resnici priče tiste, ki dejansko preganjajo prave kristjane, saj jih izobčujejo in se jim izogibajo, ker imajo pogum, da se uprejo in pokažejo nasprotja v naukih vodstvenega telesa.

Omeniti velja, da beseda »preganjanje« (gr. diṓkō), ki je v Svetem pismu tesno povezana s »stisko«, izhaja iz besede, ki se nanaša na lov, ko lovec zasleduje svoj plen. HELPS Word-studies ponuja to opredelitev:

1377 diṓkō - konkretno, agresivno loviti, kot lovec, ki se peha za ulovom (nagrado). 1377 (diṓkō) se uporablja v pozitivnem (»zavzeto preganjati«) in negativnem pomenu (»goreče preganjati, loviti«). V vsakem primeru 1377 (diṓkō) pomeni zasledovati z vso naglico (»goniti« za), goreče si želeti dohiteti (prijeti).

Čeprav se Jehovove priče obotavljajo, da bi koga preganjale, je vse, kar morate storiti, da bi dokazali, da je to res, to, da podvomite o katerem koli nauku vodstvenega telesa. Hitro boste ugotovili, da so starešine, ki vas morda niso poklicali že več mesecev, nenadoma zelo željni srečanja z vami in postanejo precej agresivni, če to zavrnete. V tem primeru takoj in goreče prevzamejo vlogo lovcev, ki vas preganjajo. S tem uresničujejo Sveto pismo, ki pravi:

Sicer pa bodo preganjani vsi, ki želijo živeti bogovdano v Kristusu Jezusu. (2. Timoteju 3:12)

Nobena krščanska religija ne bi rada mislila, da je del velike tisočletne stiske/preganjanja Jezusovih učencev, vendar zgodovinska dejstva kažejo prav to.

Besedna zveza velika stiska se v Novi Svet Prevod-u sicer pojavlja še na treh mestih, vendar se vsaka od njih nanaša na razmere, ki so popolnoma drugačne in nepovezane s tistimi, opisanimi v Razodetju 7:14.²⁷⁴ Če torej trdimo, da se nanaša na svetovni apokaliptični dogodek uničenja človeštva ob koncu tega sistema stvari, predpostavljamo dejstva, ki niso dokazana. Vse, kar zagotovo vemo, je, da je ta preizkus, preizkušnja ali stiska velika in da doleti tiste, ki sestavljajo veliko množico.

Zdaj, ko smo ugotovili, da so velika množica Božji otroci - Kristusovo telo, krščanska skupnost - je lažje določiti, kaj je velika stiska.

Vendar pa Stražni stolp 2020 trdi, da gre za poseben dogodek pred Harmagedonom. Gre celo tako daleč, da trdi, da je razdeljen na dva dela, čeprav Sveto pismo tega ne navaja:

Nato bodo narodi, ki podpirajo Združene narode, uničili krive verske organizacije. To bo zaznamovalo začetek velike stiske. Ta stiska se bo končala, ko bo celotni svetovni sistem uničen v harmagedonu.²⁷⁵

Priče učijo, da je velika stiska dvofazni dogodek: Prva faza je napad na lažno religijo, za katero priče veselo verjamejo, da so iz nje izključene. Druga faza je Harmagedon, ki je velika vojna vsemogočnega Boga proti satanovemu svetu.

»Velika množica drugih ovac« je skupina Jehovovih prič, ki bo po teologiji Stražnega stolpa preživela vse to uničenje.

Toda Sveto pismo ne govori o kristjanih, ki bi preživeli Harmagedon. Kje to piše? Piše pa, da bodo Jezusovi pravi učenci, ki bodo živeli v času njegove navzočnosti, odstranjeni iz nevarnosti.

Po Jehovovi besedi vam namreč govorimo, da mi živeči, ki bomo preživeli do Gospodove navzočnosti, nikakor ne bomo prehiteli tistih, ki so pozaspali v smrt. Kajti sam Gospod se bo spustil iz nebes z ukazovalnim pozivom, z glasom nadangela in z Božjo trobento, in tisti, ki so umrli v zedinjenosti s Kristusom, bodo vstali prvi. Potem bomo mi živeči, ki bomo preživeli, skupaj z njimi vzeti v oblakih in šli naproti Gospodu v zraku. In tako bomo vedno z Gospodom. (1. Tesaloničanom 4:15-17)

Noben kristjan ne more biti »ujet v oblakih, da bi se srečal z Gospodom«, če ni bil najprej preizkušen, kakor je bil preizkušen naš Gospod sam.²⁷⁶

Ali naj bi res verjeli, da so edini kristjani, ki jih mora preizkusiti velika stiska ob koncu časov, tisti, ki bodo živeli, ko se bo Jezus vrnil? Ali je to razumno? Zakaj naj bi bila njihova preizkušnja drugačna od preizkušnje zvestih kristjanov, ki so živeli skozi stoletja?

Toda, ali naj se omejimo samo na kristjane, Božje služabnike od Kristusovega časa naprej?

Razodetje 6:9 govori o »dušah tistih, ki so bili pobiti zaradi Božje besede in pričevanja, ki so ga opravljali«. Ali to govori samo o kristjanih? Ali se je velika stiska ali veliki čas preizkušnje začel s Kristusom ali se je odvijal že od začetka?

Pozorno premislite o tej Gospodovi objavi:

Kače, gadja zalega, kako boste ubežali obsodbi gehene? Zato vam pošiljam preroke, modrece in javne učitelje. Nekatere od njih boste ubili in pritrdili na kol, nekatere boste bičali po svojih sinagogah in preganjali od mesta do mesta, da pride na vas vsa pravična kri, prelita na zemlji, od krvi pravičnega Abela do krvi Berehjájevega sina Zaharíja, ki ste ga umorili med svetiščem in oltarjem. Resnično vam povem, da bo vse to prišlo nad ta rod. Jeruzalem, Jeruzalem, ki ubijaš preroke in kamenjaš tiste, ki so poslani k tebi. Kolikokrat sem hotel tvoje otroke zbrati, kakor zbira koklja svoja piščeta pod peruti! Toda niste hoteli. Glejte! Vaša hiša bo zapuščena in prepuščena vam. (Matej 23:33-38)

Naš Gospod Jezus je pravičen in pošten. Njegova sodba je popolna. Vendar obsoja verske voditelje svojega časa, ker so morili pravične ljudi, ki so se rodili stotine in celo tisoče let pred njimi. Adamovega sina Abela je Kajn ubil veliko pred nastankom izraelskega naroda. Jezus prepoznava nasprotovanje med dobrim in zlim, ki ga predstavlja sovraštvo med kačjim in ženinim potomstvom.

Povzročil bom sovraštvo med teboj in ženo ter med tvojim semenom in njenim semenom. To ti bo zdrobilo glavo, ti pa ga boš ranila v peto. (1. Mz 3:15)

Verski voditelji so mislili, da so pravični, da so del semena ali potomstva, ki bo zdrobilo glavo kače, satana. Vendar so zavajali sami sebe. Bili so hudičevo potomstvo, njegovo seme, kakor jim je rekel Jezus:

Vi ste od svojega očeta Hudiča in želite izpolnjevati želje svojega očeta. Ta je bil že od začetka ubijalec in ni vztrajal v resnici, ker resnice ni v njem. Kadar govori laž, govori skladno s svojim nagnjenjem, ker je lažnivec in oče laži. Jaz pa govorim resnico, zato mi ne verjamete. Kdo od vas me bo obsodil greha? Če govorim resnico, zakaj mi potem ne verjamete? Kdor je od Boga, posluša Božje besede. Vi pa ne poslušate, ker niste od Boga.« (Janez 8:44-47)

Nasprotno pa se ženino seme začne pri Abelu in se nadaljuje do Kristusa in tistih, ki postanejo Božji otroci. Iz tega sledi, da se ta velika stiska nanaša na preizkušanje semena žene, »duš tistih, ki so bili pobiti zaradi Božje besede in zaradi pričevalnega dela, ki so ga opravljali«, kar bi vključevalo posameznike od pravičnega Abela do našega časa in naprej do slavnega Jezusovega razodetja med njegovo prisotnostjo.²⁷⁷ Ko bo prišel ta čas, ne bo velike stiske ali preizkušnje, ampak nekaj veliko hujšega, čas uničenja (apóleia).

Tedaj bo ta nezakonitež razodet, Gospod Jezus pa ga bo odstranil z dihom svojih ust in ga pokončal z razodetjem svoje navzočnosti. Nezakoniteževo navzočnost pa omogoča Satanovo delovanje z vsemi mogočnimi deli, lažnimi znamenji, čudeži in z vsakršno prevaro, ki jo prinaša nepravičnost. Vse to je namenjeno tistim, ki so na poti v pokončanje, kot povračilo za to, da niso vzljubili resnice, da bi bili rešeni. Zato Bog dovoljuje, da na njih deluje zmota, da bi verovali laži in bi bili tako vsi obsojeni, ker niso verjeli resnici, ampak so se veselili v nepravičnosti. (2. Tesaloničanom 2:8-12)

Ne vem, ali sodba, ki jo Pavel opisuje Tesaloničanom, nastopi na začetku Kristusove navzočnosti na začetku tisočletja, ali med tisočletjem njegove vladavine, ali po koncu te vladavine. Vem pa, da bo, kadar koli bo prišla, dokončna. Če se vrnemo k Jezusovim besedam verskim voditeljem, je dejal, da ljudstvu ni dal nobene možnosti za pobeg, ampak je pri Mateju 23:38 dejal: »Vaša hiša bo zapuščena in prepuščena vam«

Tako je tudi bilo. Uničenje izraelskega naroda s prestolnico in svetim templjem je bilo vklesano v kamen in je bilo popolnoma storjeno leta 70 po Kristusu. Zakaj se je to zgodilo? Zakaj se bo krščanstvu to ponovilo? Jezus pravi v Evangeliju po Luku 19:44: »Ker niste prepoznali časa, ko ste bili preiskani.«

Če povzamemo, prerokovano uničenje velikega Babilona in velika vojna vsemogočnega Boga Harmagedon nista velika stiska, o kateri govori Razodetje 7:14. Ta velika stiska je preizkušnja, ki so jo morali vsi zvesti Božji služabniki prestajati vse življenje kot sredstvo za njihovo izpopolnjevanje, da bi jih izpopolnili za nalogo služenja s Kristusom kot kralji in duhovniki.

Peter pripoveduje:

To vam je v veliko veselje, čeprav vas zdaj za krajši čas, če že mora biti tako, žalostijo razne preizkušnje, da bi se izkazalo, da je preizkušenost vaše vere, ki je veliko vrednejša od zlata, ki je minljivo, četudi se preizkuša z ognjem, vzrok za hvalo, slavo in čast ob razodetju Jezusa Kristusa. (1. Petrov 1:6, 7)

Ljubljeni, naj vas nikar ne bega ogenj, ki gori med vami in vam je v preizkušnjo, kakor da bi se vam dogajalo kaj nenavadnega. Nasprotno, veselite se, ker ste soudeleženi pri Kristusovem trpljenju, da se boste lahko brez konca in kraja veselili tudi med razodetjem njegove slave. Če vas sramotijo zaradi Kristusovega imena, ste srečni, ker na VAS počiva duh slave, da, Božji duh. (1. Petrov 4:12-14)

Pavel dodaja:

Skozi veliko stisk moramo, da pridemo v Božje kraljestvo. (Apostolska dela 14:22)

Pismo Hebrejcem pojasnjuje, zakaj kristjani doživljajo stisko

To je zelo pomembno vprašanje, o katerem moramo razmisliti. Rekel bi, da je razumevanje, zakaj moramo trpeti stisko, ključnega pomena za naše odrešenje. Odlično razlago, zakaj smo podvrženi tovrstnim preizkušnjam, najdemo v 12. poglavju Pisma Hebrejcem, a preden se lotimo tega, moram opraviti nekaj nadzora nad škodo. Veste, Organizacija si je prilastila ključno vrstico iz tega poglavja Pisma Hebrejcem, da bi upravičila eno od svojih najhujših politik. S tem je izničila pravo sporočilo, ki nam ga sporoča. Vrstica, ki so jo izbrali, je Hebrejcem 12:6. Tukaj je v neposrednem kontekstu:

Povsem ste pozabili na prigovarjanje, namenjeno vam kot sinovom: »Moj sin, ne omalovažuj Jehovovega discipliniranja in ne omaguj, ko te graja. Kogar namreč Jehova ljubi, tega disciplinira; da, kaznuje vsakega, ki ga sprejme kot sina.« (Hebrejcem 12:5, 6)

Vodstveni organ uporablja to besedilo, da bi upravičil prakso izobčenja, ki jo izvaja nad vsakim, ki krši Božji zakon, kakor ga oni opredeljujejo. Vendar to nima nič opraviti z izobčenjem, kakor bomo kmalu videli.

Preden nadaljujem, moram pojasniti eno stvar: sprejemam potrebo po izločitvi grešnika, ki se ne pokesa, iz skupnosti. Jezus nam je dal ljubeč postopek v treh korakih, zapisan v Mateju 18²⁷⁸, ki se osredotoča na ponovno pridobitev grešnika, hkrati pa še vedno varuje čistost skupnosti. Pavel in Janez nam dajeta navodila, kako ravnati v specifičnih primerih.²⁷⁹ Vendar je Organizacija Jehovovih prič z oblikovanjem zelo zapletenega in legalističnega sodnega sistema močno presegla zapisano. Popolno razkritje sodnega sistema JP presega obseg te knjige, čeprav upam, da ga bom obravnaval v enem od prihodnjih zvezkov. Za zdaj se želim osredotočiti na to, kako so izbrali Hebrejcem 12:6 in to vrstico napačno uporabili v podporo svoji politiki ter s tem Jehovovim pričam prikrili pomembno resnico.

Tukaj je primer, kako napačno uporabljajo Pismo Hebrejcem 12:6, vzet iz Stražnega stolpa 2021:

ALI JE STROGO DISCIPLINIRANJE LAHKO USMILJENO?

9 Ko na krščanskem shodu slišimo obvestilo, da nekdo, ki ga imamo radi, ni več Jehovova priča, smo zelo žalostni. Morda se sprašujemo, ali je bilo nujno, da se ga izobči. Ali je izobčenje res izraz usmiljenja? Da. Če ne bi disciplinirali posameznika, čeprav to potrebuje, to ne bi bilo niti modro, niti usmiljeno, niti ljubeče. (Preg. 13:24) Ali lahko izobčenje neskesanemu grešniku pomaga, da se spremeni? Lahko. Mnogi, ki so hudo grešili, so rekli, da jih je ravno izobčenje spodbudilo, da so se spametovali, spremenili in vrnili k Jehovu. (Beri Hebrejcem 12:5, 6.)²⁸⁰

Opazili boste, da je po branju tega odstavka v študiji Stražnega stolpa v občini voditelj nekomu dal prebrati Hebrejcem 12:5, 6. To se uporablja za upravičevanje prakse izobčenja Jehovovih prič, ki pomeni popolni ostarkizem, popolno izogibanje posamezniku. To je ponižujoča praksa, saj mora grešnik, tudi če se pokesa, čakati najmanj eno leto - pogosto pa še veliko dlje - da ga ponovno sprejmejo. Ves ta čas se mora udeleževati vseh srečanj, sedeti zadaj in prenašati zaničevanje celotne skupnosti. Ta ponižujoči postopek je predstavljen kot »modra, ljubeča in usmiljena« določba Boga Jehove, ki temelji na napačni uporabi 6. poglavja Pisma Hebrejcem. Dovolj je že, da ponižujejo in prizadenejo neznatnega, a da za to še krivili Jehovo?! Šokantno!

Ponovno vidimo, kakšno hudobijo lahko povzroči eizegetično preučevanje Svetega pisma!

Kakšno je pravo sporočilo Hebrejcem 12:5, 6? Da bi to ugotovili, moramo pustiti Svetemu pismu, da govori samo zase, to pa storimo tako, da preberemo celoten kontekst. Tukaj je:

V boju proti grehu se vam še ni bilo treba upreti do krvi. Povsem ste pozabili na prigovarjanje, namenjeno vam kot sinovom: »Moj sin, ne omalovažuj Jehovovega discipliniranja in ne omaguj, ko te graja. Kogar namreč Jehova ljubi, tega disciplinira; da, kaznuje vsakega, ki ga sprejme kot sina.« To, da vztrajate, vam je v vzgojo. Bog ravna z vami kakor s sinovi. Kajti katerega sina oče ne disciplinira? Če pa discipliniranja, ki ga sicer prejemajo vsi, ne bi bili deležni, bi bili v resnici nezakonski otroci, in ne pravi sinovi. Mi smo svoje očete, ki so bili tako kot mi iz mesa in so nas disciplinirali, spoštovali. Mar se ne bomo mnogo bolj podredili Očetu našega duhovnega življenja in živeli? Oni so nas namreč vzgajali le nekaj časa, in to tako, kot se je zdelo dobro njim, ta pa dela to nam v prid, da bi postali deležni njegove svetosti. Res je, da nobeno discipliniranje sprva ne prinese veselja, temveč bolečino, kasneje pa tistim, ki so bili tako vzgajani, prinese sad, poln miru, namreč pravičnost. (Hebrejcem 12:4-11)

Ali lahko zdaj vidite, kako smešna je uporaba Hebrejcem 12:6 v Organizaciji?

Prvič, to ne more veljati za JP Druge ovce, saj celoten odlomek govori o tem, kako Jehova kaznuje tiste, ki so njegovi sinovi. Drugim ovcam je rečeno, da niso Božji sinovi, ampak le njegovi prijatelji. Oče kaznuje svoje sinove. Svojih prijateljev ne kaznuje. To je nespamet. Toda nespamet se nadaljuje.

Če se Pismo Hebrejcem 12:6 nanaša na izobčenje, kakor trdi Vodstveni organ, potem se mora 8. vrstica nanašati tudi na izobčenje. Ta se glasi: »Če pa discipliniranja, ki ga sicer prejemajo vsi, ne bi bili deležni, bi bili v resnici nezakonski otroci, in ne pravi sinovi.

»Če torej sledimo logiki Stražnega stolpa, morajo biti vse Jehovove priče nekoč izobčene. To bi vključevalo zlasti vse člane Vodstvenega organa! Zakaj? Ker če jih Jehova ne disciplinira - ne pozabite, da se ta odlomek nanaša na disciplino, ki jo nekdo prejme z izobčenjem -, potem so nezakonski otroci in ne Božji sinovi.

Kaj v resnici pomeni pismo Hebrejcem 12:4-11?

S tem, ko Vodstveni organ sporočilo Hebrejcem 12:6 preobrača v svoje namene, Jehovovim pričam prikriva ključno resnico. Ta resnica je, da če kristjan ni discipliniran od Boga - zdaj ne govorimo o izobčenju - potem je nezakonski in ni Božji otrok. Samo Božji otroci podedujejo življenje. Ni sekundarne dediščine, ni tolažilne nagrade. Če želite večno življenje, vas mora Bog posvojiti kot enega svojih otrok.

Ko človek umre, dedujejo njegovi otroci. Če ima nezakonske otroke, ti niso upravičeni do dediščine. Božji otroci podedujejo večno življenje. Vsak človek, ki ni sprejet kot njegov otrok, velja za nezakonskega in zato ne dobi dediščine.

Zakaj trpimo stisko

Odgovor na vprašanje, zakaj moramo trpeti preizkušnje in stiske, je zdaj jasen. Zato, ker nas naš nebeški Oče ljubi. Ljubezen, o kateri govori pismo Hebrejcem 12, je agape, grška beseda za ljubezen, ki označuje tisto vrsto ljubezni, ki vedno išče najboljše za svoj cilj. Mi smo predmet Božje ljubezni. Toda naš nebeški Oče nas ne pusti na cedilu. Krepi nas, ker nas pripravlja na veliko delo: vsa človeška bitja želi ponovno vključiti v svojo družino. Da bi to delo opravili, moramo dokazati, da smo tej nalogi kos.

Da bi bolje razumeli, zakaj je tako, se ponovno obrnimo na Pismo Hebrejcem, kjer najdemo ta odlomek:

Kristus je v dneh svojega mesa s silnim vpitjem in solzami izrekal ponižne molitve in prošnje k Tistemu, ki ga je mogel rešiti iz smrti, in zaradi strahu pred Bogom je bil uslišan. Čeprav je bil Sin, se je iz tega, kar je pretrpel, naučil poslušnosti. In ko je postal popoln, je omogočil večno rešitev vsem tistim, ki so mu poslušni, ker ga je Bog izrecno imenoval za velikega duhovnika po Melkízedekovem zgledu. (Hebrejcem 5:7-10)

Če se je moral naš Gospod naučiti poslušnosti s tem, kar je pretrpel, kako naj mi pričakujemo kaj manj ko gre za nas. Dejansko pozdravljamo disciplino našega nebeškega Očeta. To je nekaj, kar naj bi želeli, saj nas naredi sprejemljive. Z njo pridobimo nagrado večnega življenja. Pavel nam to zagotavlja:

Stiska je namreč trenutna in lahka, prinaša pa nam slavo, ki vedno bolj raste in je večna. (2. Korinčanom 4:17)

Velika stiska torej ni dogodek ob koncu sveta, ampak tisočletja dolg proces izpopolnjevanja, ki bo Božje otroke pripravil na delo, ki je pred njimi. Zahvaljujemo se in hvalimo našega Očeta v nebesih, da nas ima tako rad, da nam podeli to disciplino.

Zakaj Cerkve in JW.org učijo, da je velika stiska zadnja preizkušnja?

Zakaj glede na navedeno toliko religij, vključno z Jehovovimi pričami, spodbuja idejo, da je velika stiska nekakšna zadnja preizkušnja, na katero se morajo vsi kristjani pripraviti, nekaj, kar presega preizkušnje in stiske, s katerimi se morajo pravi kristjani soočati vsak dan? Ali je to morda še eno sredstvo za nadzor, za duhovno podrejanje?

Najprej si oglejmo, kako Jehovove priče predstavljajo svojo različico velike stiske. Kmalu bomo videli, da se njihova različica sicer razlikuje od tiste, ki jo učijo druge cerkve, vendar je motivacija v ozadju v bistvu enaka.

Organizacija ponovno deli veliko stisko na dve fazi: Prva faza je napad na lažno religijo. Seveda so za Jehovove priče lažna religija vsi drugi razen njih. Če ste ena od Jehovovih prič, veste, da morate biti znotraj Organizacije, da bi preživeli ta napad, tako kakor so morali biti Noe in njegova družina v arki, da bi preživeli potop.²⁸¹

Druga faza je Harmagedon. Začelo se bo z vsesplošnim napadom na Jehovove priče. Zveste priče se bodo zbrale na tej zadnji preizkušnji, Jezus pa se bo postavil za njih, da bi premagali sovražnike Božjega kraljestva. V Stražnem stolpu je o prihajajoči veliki stiski zapisano naslednje:

7 Jezus je še napovedal: »Tisti dnevi [bodo] skrajšani.« V prvi izpolnitvi se je to zgodilo leta 66 n. št., ko je rimska vojska skrajšala svoj napad. Zatem so maziljeni kristjani iz Jeruzalema in Judeje zbežali, saj se drugače »ne bi rešil noben« od njih. (Beri Matej 24:22; Mal. 3:17.) Kaj lahko torej pričakujemo, da se bo zgodilo med bližajočo se veliko stisko? Jehova bo napad Združenih narodov na krivo religijo skrajšal; ne bo dovolil, da bi bila skupaj s krivo religijo uničena še prava vera. S tem bo poskrbljeno, da bo Božje ljudstvo rešeno.

8 Kaj se zgodi po uvodnem delu velike stiske? Jezusove besede nakazujejo, da bo nastopilo obdobje, ki bo trajalo do začetka harmagedona. Do katerih dogodkov bo prišlo v tem vmesnem obdobju? Odgovor najdemo v Ezekielu 38:14–16 in Mateju 24:29–31.²⁸²

Ali je to svetopisemsko natančen prikaz naše prihodnosti, ali le še ena od metod, kako ljudi pripraviti do tega, da postanejo ubogljivi in poslušni ukazom ljudi? Poslušnost Bogu je pomembna, toda metoda, ki jo Jehova uporablja, da bi svoje otroke pripravil do poslušnosti, je razum, logika in predvsem ljubezen. Satan in njegovi služabniki si takšnih metod ne morejo privoščiti, zato uporabljajo prevaro, strah in ustrahovanje.²⁸³

Oglejte si ta odlomek iz Stražnega stolpa, ki je značilen za razmišljanje Vodstvenega organa o tej zadevi:

Vsi, ki upajo, da jih bo Jehovin postavljen Sodnik prištel k »ovcam«, ki bodo obvarovane v »veliki stiski«, morajo dokazati, da so ‚pravični‘, tako da marljivo podpirajo Kristusove maziljene »brate«, ki sestavljajo razred »zvestega in modrega hlapca« [ali Vodstvenega organa]… Biblija nudi upanje na rešitev v »veliki stiski« samo Kristusovim »bratom« ali »izvoljenim« in »veliki množici ovc«…²⁸⁴

Vemo pa, da ni ene same, enkratne stiske ob koncu dni, na katero bi se morali pripraviti. Naša preizkušnja, naša stiska, je naš krščanski način življenja. Jezus nam je povedal: »Kdor ne sprejme svojega mučilnega kola²⁸⁵ in ne gre za menoj, ni mene vreden.«²⁸⁶

Jezus ni rekel, da moramo umreti mučeniške smrti, da bi dobili nagrado življenja, čeprav so je to nekaterim zgodilo. Prej je govoril o tem, kaj je v tistih časih pomenila smrt na kolu. Način Jezusove smrti je bil najbolj sramoten način smrti, kar jih je bilo. Obsojencu so odvzeli vse stvari - celo obleko - in ga postavili pred množico, ki se ga je izogibala in ga imela za izobčenca. Danes Jehovove priče ne usmrtijo pravih kristjanov, vendar posnemajo sramoto Jezusove smrti tako, da se javno in zasebno izogibajo vsakega drugače mislečega.²⁸⁷

Jezus je pretrpel sramotno in bolečo smrt, vendar se mu je to zdelo nepomembno zaradi veselja, da je dobil potrditev svojega Boga in Očeta. Zato Sveto pismo pravi, da je »preziral sramoto.«²⁸⁸ Če kaj preziraš, to zate nima nobene vrednosti. Pravzaprav ima negativno vrednost. Plačali bi denar, da bi se ga znebili, kakor to počnemo s svojimi smetmi.

Bolj ko karkoli drugega je stiska, s katero so se kristjani soočali in se še vedno soočajo, enaka tisti, s katero se je soočil Kristus in jo premagal. Naša ljubezen do njega mora biti večja od vsake sramote, nečastnosti ali sovraštva, ki bi jih na nas lahko zgrnili svet in celo naši najbližji prijatelji in družinski člani. Le tako si lahko pridobimo nagrado, ki nam jo ponuja naš nebeški Oče. Zato nam Jezus pravi:

Za vsakega torej, ki pred ljudmi prizna, da je zedinjen z menoj, bom tudi jaz pred svojim Očetom, ki je v nebesih, priznal, da sem zedinjen z njim. Kdor pa se meni pred ljudmi odreče, se bom tudi jaz odrekel njemu pred svojim Očetom, ki je v nebesih. (Matej 10:32, 33)

Preživetje Harmagedona in naš končni cilj

Čeprav je zgoraj navedeno morda spremenilo naše razumevanje tega, kaj pomeni velika stiska, še vedno ostaja vprašanje Harmagedona, velike vojne Vsemogočnega Boga. To je vsekakor enkraten dogodek ob koncu dni. Ali se Božjim otrokom ni treba pripraviti nanj? Morda vas bo presenetilo, ko boste izvedeli, da ne. Kako je to mogoče? To bomo temeljito obravnavali v 11. poglavju (»Ali je Vodstvewni organ lažni prerok?«](#ch-11).

Drugo zaskrbljujoče vprašanje, ki se pojavi, je vprašanje našega končnega cilja. Priče so navajene razmišljati o večnem življenju v zemeljskem raju, in misel, da bi odšli v nebesa in se nikoli več ne vrnili, da bi videli svoje ljubljene, jih ne pritegne. Toda od kod jim ta ideja? Sveto pismo tega ne uči. Izvira od istih ljudi, ki so jih učili o prekrivajoči se generaciji, letu 1914 in neobstoječem sekundarnem upanju na odrešitev za druge ovce JP. Čeprav še ne moremo imeti vseh odgovorov - naš nebeški Oče ima za nas še veliko presenečenj - lahko na podlagi dokazov iz Svetega pisma povlečemo nekaj razumnih sklepov. To bomo storili v »Poglavje 14: Ali naj se udeležim kruha in vina?«.

Vendar s preučevanjem nauka o drugih ovcah še nismo končali. Ključnega pomena je, da raziščemo njen izvor, saj nam bo ta pregled povedal vse, kar moramo vedeti o duhu, ki je zadnjih sto let vodil Organizacijo Jehovovih prič.

10

J. F. Rutherford izumi Upanje na odrešitev »Drugih ovc«

Če namreč pride kdo in vam oznanja drugega Jezusa, kakor smo vam ga oznanili mi, ali če prejmete duha, ki je drugačen od tistega, ki ste ga dobili, ali dobro novico, ki se razlikuje od tiste, ki ste jo sprejeli, takšnega z lahkoto prenašate. (2. Korinčanom 11:4)

Veliko se lahko naučimo, če preučimo izvor nauka o drugih ovcah JP. Začnimo z ugotovitvijo, kdo je odgovoren za skoraj vse nauke, ki so edinstveni za skupnost Jehovovih prič.

V petek, 14. avgusta 2015, je član Vodstvenega organa Geoffrey Jackson pod prisego pričal pred avstralsko kraljevsko komisijo za institucionalne odzive na spolne zlorabe otrok. V okviru svojega pričevanja je pojasnil vlogo Vodstvenega organa v skupnosti Jehovovih prič. Dne 14. avgusta 2015 je izjavil, da je Vodstveni organ:

»duhovna skupina ljudi, ki so varuhi našega nauka in kot varuhi nauka obravnavajo stvari, o katerih je treba odločati na podlagi našega nauka, ki temelji na ustavi Svetega pisma.«²⁸⁹

Seveda ni nobene svetopisemske podlage za to, da bi katera koli skupina ljudi prevzela naziv varuhov nauka, kar je precej slaba izbira besed, saj vodi do nesrečne kratice BOG (angl. Guardian Of Doctrine, skrajšano GOD). Ko sem to prvič slišal, sem takoj pomislil na Pavlove besede Tesaloničanom:

Naj vas nihče ne zapelje, ne tako ne drugače, ker ta dan ne bo prišel, če prej ne pride odpad in se ne razodene človek nezakonitosti, sin pokončanja. Ta nasprotuje in se povzdiguje nad vsakim, ki se imenuje »BOG«, ali nad vsakim predmetom oboževanja, tako da se usede v Božji tempelj in se javno kaže kot BOG. Mar se ne spomnite, da sem vam vse to govoril, ko sem bil še z vami? (2. Tesaloničanom 2:3-5) [Velike črke dodane za poudarek.]

V članku z naslovom »Kdo je v resnici zvesti in preudarni suženj?« je bilo v številki Stražnega stolpa iz 15. julija 2013 pojasnjeno, da je leta 1919 sposobne brate, kot so tisti, ki danes sestavljajo Vodstveni organ, Jezus imenoval za svojega zvestega in preudarnega sužnja.

»Zvesti in preudarni suženj«: Majhna skupina maziljenih bratov, ki med Kristusovo navzočnostjo neposredno sodelujejo pri pripravljanju in razdeljevanju duhovne hrane. Danes ti maziljeni bratje sestavljajo Vodstveni organ.

»Postavil nad svoje služabnike«: Leta 1919 je Jezus izbral sposobne maziljene brate, da bodo zvesti in preudarni suženj.²⁹⁰

Leta 1919 je bil najpomembnejši član tega zvestega sužnja - nekateri bi trdili, da je postal edini član - J. F. Rutherford, človek, ki se je promoviral kot ’generalissimus organizacije preučevalcev Svetega Pisma.«²⁹¹

Slika 17. »Generalissimo organizacije preučevalcev Svetega pisma«, The Messenger, torek, 19. julij 1927.

Rutherford govori neposredno z Bogom

Večina doktrinarnih naukov Jehovovih prič, ki smo jih pregledali v tej knjigi, ima svoje korenine v teologiji J. F. Rutherforda. To še posebej velja za:

1914 Kristusova navzočnost,

1919 imenovanje zvestega in preudarnega sužnja,

1918 vstajenje maziljencev,

izum razreda Drugih ovc.

Iz katerega vira je Rutherford dobil te nauke? Ali ga je vodil sveti duh ali pa je v njem deloval drug duh?

Sedanji Vodstveni organ trdi, da je Rutherforda vodil sveti duh. Trdijo tudi, da ga je Jezus leta 1919 imenoval za del zvestega in preudarnega sužnja. Vendar potrebujemo več kakor le njihove besede, preden lahko verjamemo, da je karkoli od tega res. Potrebujemo dokaze. Jezus nam pove, kaj moramo iskati:

Toda pomočnik, sveti duh, ki ga bo v mojem imenu poslal Oče, vas bo vse učil in vas spomnil na vse, kar sem vam povedal. (Janez 14:26)

Vendar ko bo prišel on, duh resnice, vas bo vodil k vsej resnici, ker ne bo govoril sam od sebe, temveč bo govoril to, kar bo slišal, in vam bo oznanjal prihodnje reči. (Janez 16:13)

Če bi Rutherforda resnično vodil Božji sveti duh, bi bili vsi njegovi nauki resnični. Ker smo pravkar videli številne svetopisemske dokaze, da so bili njegovi nauki vse kaj drugega kakor resnica? Morda se sprašujete, od kod sodniku njegove ideje. No, ni se vam treba spraševati, saj nam odgovor poda Rutherford sam. V članku Stražnega stolpa iz leta 1930 je Sodnik o sebi govoril v tretji osebi kot o »služabniku«, in zapisal:

Če bi sveti duh kot pomočnik vodil delo, potem ne bi bilo dobrega razloga za uporabo angelov… zdi se, da Sveto pismo jasno uči, da Gospod svojim angelom narekuje, kaj naj delajo, in da delujejo pod Gospodovim nadzorom pri usmerjanju ostanka na zemlji glede tega, kako naj ravnajo.

Zdi se, da ‘služabniku’ [Rutherford] ne bi bilo treba imeti zagovornika, kot je sveti duh, saj je ‘služabnik’ v neposredni komunikaciji z Jehovom in kot Jehovovo orodje, Jezus Kristus pa deluje za celotno telo.²⁹²

Kako izjemna trditev! Rutherford brez sramu trdi, da je v »neposredni komunikaciji z Jehovom« in da je »Jehovovo orodje«! Trdi, da ta komunikacija ne poteka prek svetega duha, ampak prek angelskih poslancev! Očitno sta se Bog in Sodnik pogovarjala, sveti angeli pa prenašajo sporočila sem in tja.

Leto dni po tej obsežni trditvi je služabnik Rutherford izbral ime »Jehovove priče« in trdil, da je to ime nastalo po božji previdnosti. Zdaj vemo, da je ime »kristjan« učencem dala božja previdnost, saj nam to govorijo Apostolska dela 11:26:

V Antiohíji so učence po Božji previdnosti prvič poimenovali kristjani. (Apostolska dela 11:26b)

Toda kakšne dokaze imamo, da je Jehova sodniku Rutherfordu sporočil novo ime?

Bi vas presenetilo, če bi izvedeli, da je ta Rutherfordov nauk - da se angeli in ne sveti duh uporabljajo za prenašanje sporočil od Boga Vodstvenemu organu - danes še vedno aktualen v Organizaciji?

Ta razlaga je povezana s prepričanjem, da se je prvo vstajenje že zgodilo. V članku v izdaji Stražnega stolpa z naslovom »Prvo vstajenje je zdaj v teku!« ki je izšel 1. januarja 2007, je zapisano: »Prvo vstajenje se je že zgodilo:

Kaj lahko potem razberemo iz dejstva, da eden od 24 starešin Janezu pojasni, kdo je velika množica? Zdi se, da ti obujeni posamezniki, ki sestavljajo skupino 24 starešin, danes verjetno sodelujejo pri posredovanju Božjih resnic. Zakaj je to pomembno? Ker je bilo to, kdo je v resnici velika množica, Božjim maziljenim služabnikom na zemlji odkrito leta 1935. Če je to pomembno resnico posredoval eden od 24 starešin, je moral biti v nebeško življenje obujen najkasneje do leta 1935. To kaže, da se je prvo vstajenje pričelo nekje med letoma 1914 in 1935. Ali smo lahko še bolj natančni?²⁹³

Ali lahko sledite logični verigi? Po mnenju prič se je Jezus vrnil leta 1914. Ker se je vrnil, ni bilo več potrebe po svetem duhu, ki je bil poslan le v njegovi odsotnosti.

Toda ker sem vam povedal vse to, se je v vašem srcu naselila žalost. In jaz vam govorim resnico: za vas je bolje, da grem. Če namreč ne bom šel, pomočnik zagotovo ne bo prišel k VAM, če pa bom šel, ga bom poslal k VAM. (Janez 16:6, 7)

Zdaj, ko se je vrnil, se Jehova neposredno pogovarja s »svojim služabnikom« prek angelov in vnebovzetih ljudi. Nenavadno je, da po Jezusovi vrnitvi govori Jehova. Kaj počne Jezus? Sedi na rokah?

Razmislimo o posledicah Rutherfordove izjave, da ga ni vodil sveti duh, ampak angeli, ki temelji na prepričanju, da sveti duh ni več potreben, ker se je Kristus vrnil leta 1914, za kar zdaj vemo, da je napačno.

Če so z Rutherfordom komunicirali angeli [»glasniki« v grščini] in ne sveti duh, iz katerega vira so izvirali ti duhovni glasniki? Ko je Pavel govoril Galačanom, jih je posvaril pred lažno ali sprevrženo dobro novico:

Pač pa vas nekateri le vznemirjajo in hočejo dobro novico o Kristusu popačiti. 8 Toda četudi bi vam mi ali angel iz nebes kot dobro novico oznanil kaj drugega od tega, kar smo vam mi oznanili kot dobro novico, naj bo preklet. 9 Kakor smo že rekli, pravim zdaj še enkrat: kdor vam kot dobro novico oznanja kaj drugega od tega, kar ste sprejeli, naj bo preklet. (Galačanom 1:7-9)

Preučimo nekaj Rutherfordovih naukov in preverimo, ali izvirajo od Boga ali iz drugega vira.

Rutherfordov gangrenozni nauk

Po mnenju tega novoimenovanega zvestega in preudarnega sužnja, znanega tudi kot Vodstveni organ, se je prvo vstajenje začelo leta 1918.

18 Po letu 1914, med Jezusovo »prisotnostjo« v kraljevski slavi, je on kot nadangel zapovedal tistim, ki so »v skupnosti s Kristusom« (NS), da se zberejo. Maziljence, ki »so umrli«, je ta trobenti podoben glas poklical v duhovno vstajenje, v nebesa. Stražni stolp že dolgo zastopa mišljenje, da se je to vstajenje maziljenih kristjanov začelo leta 1918.²⁹⁴

Izdaja Stražnega stolpa z dne 1. januarja 2007 potrjuje, da je ta nauk še vedno aktualen.

Ali bi lahko potem sklepali, da se je, ker je bil Jezus okronan jeseni 1914, vstajenje njegovih zvestih maziljenih sledilcev pričelo tri leta in pol kasneje, torej spomladi leta 1918? To je zanimiva možnost. Čeprav Biblija tega ne potrjuje neposredno, ni v navzkrižju z drugimi svetopisemskimi stavki, ki kažejo na to, da se je prvo vstajenje pričelo kmalu po začetku Kristusove navzočnosti.

Pavel je na primer napisal: »Mi živeči, ki bomo preživeli do Gospodove navzočnosti [ne do konca njegove navzočnosti], nikakor ne bomo prehiteli tistih, ki so pozaspali v smrt. Kajti sam Gospod se bo spustil iz nebes z ukazovalnim pozivom, z glasom nadangela in z Božjo trobento, in tisti, ki so umrli v zedinjenosti s Kristusom, bodo vstali prvi. Potem bomo mi živeči, ki bomo preživeli, skupaj z njimi vzeti v oblakih in šli naproti Gospodu v zraku. In tako bomo vedno z Gospodom.« (1. Tesaloničanom 4:15–17) Torej so bili maziljeni kristjani, ki so umrli pred začetkom Kristusove navzočnosti, obujeni v nebeško življenje pred tistimi, ki so bili med Kristusovo navzočnostjo še vedno živi. To pomeni, da se je moralo prvo vstajenje pričeti kmalu po začetku Kristusove navzočnosti in se nadaljuje »med njegovo navzočnostjo«.²⁹⁵

Po 1. Tesaloničanom 4:17 bodo tisti, ki bodo živi ob Kristusovi navzočnosti, ujeti v oblakih »skupaj z njimi«, kar pomeni, da bodo hkrati vstali tisti, »ki so umrli v zedinjenosti s Kristusom«. Podoben opis najdemo v Pavlovem prvem pismu Korinčanom.

Glejte! Govorim vam sveto skrivnost: vsi ne bomo spali smrtnega sna, toda vsi se bomo spremenili, v trenutku, kakor bi trenil z očmi, ob zadnji trobenti. Trobenta bo namreč zatrobila in mrtvi bodo obujeni netrohljivi, in mi se bomo spremenili. (1. Korinčanom 15:51, 52)

Po podatkih iz publikacij je bilo leta 1918 z družbo Watchtower Bible & Tract Society povezanih na tisoče preučevalcev Svetega pisma, ki so bili vsi maziljeni. Vendar iz tistega leta ni poročil o nenadnem izginotju tisočev kristjanov z obličja zemlje. Kako lahko trdijo, da se je vstajenje že zgodilo, ko pa ni nobenega dokaza, da se je izpolnila svetopisemska prerokba?

To ni prvič, da so kristjane prepričali, da se je prvo vstajenje že zgodilo. Pavel nas opozarja prav na to:

Stori vse, kar le moreš, da bi se pred Bogom pokazal kot človek, vreden priznanja, kot delavec, ki se nima česa sramovati, ki prav ravna z besedo resnice. Ogibaj pa se praznega govorjenja, ki oskrunja to, kar je sveto. Tisti, ki tako govorijo, bodo namreč napredovali k vse večji brezbožnosti in njihova beseda se bo razširila kakor gangrena. Dva od teh sta Himenáj in Filét, ki sta se odvrnila od resnice, saj govorita, da je vstajenje že bilo, in nekaterim spodkopavata vero.(2. Timoteju 2:15-18)

Gangrena pomeni odmiranje telesnega tkiva zaradi okužbe ali pomanjkanja pretoka krvi. Če okuženega uda ne odstranimo kirurško, lahko pride do odmrtja celotnega telesa. Gangrenasti nauk prekine pretok krvi Svetega Duha v Kristusovo telo. Če ga ne odstranimo hitro, bo umrlo vse telo.

Iz lastnih izkušenj sem se naučil, da si lahko z ignoriranjem tudi najmanjših opozoril iz Svetega pisma uničimo življenje. Ko nas Gospod opozori, pričakuje, da ga bomo upoštevali. Če tega ne storimo, vedno pride do tragedije in izgube, tudi če takrat ne vidimo, za kaj gre. To je primer iz prakse.

Nekateri bodo to utemeljili: Kaj bi lahko škodilo, če bi verjeli, da se je vstajenje že zgodilo? Kakšna razlika bi lahko bila v tem, ali so bili maziljenci vstali pred več ko 100 leti ali še vedno čakajo na osvoboditev od smrti?

Sledimo verigi dogodkov, da bi videli, kako Božjih opozoril ne smemo jemati zlahka. Videli bomo, da je gangrena, ki jo je Pavel napovedal v svojem času, danes prav tako grozeča ko takrat.

Angelski glasniki govorijo z Rutherfordom

Kakšna sporočila so ti angeli posredovali služabniku, sodniku Rutherfordu, v tridesetih letih prejšnjega stoletja? Prvič, naj preimenuje preučevalce Svetega pisma v Jehovove priče. Nato naj Jehovove priče obvestijo, da jih je večina v razredu Druge ovce. Nato naj bi veliko množico iz Razodetja 7:9-15 povezali z razredom Druge ovce. To je spremenilo naravo dobre novice, ki so jo oznanjale Jehovove priče. V bistvu je zdaj sporočilo, da ima posameznik s tem, ko postane krščen član Jehovovih prič, možnost, da postane del velike množice preživelih v Harmagedonu ali da je vstal v zemeljskem raju. V vsakem primeru pa še vedno ni prost greha.

Kakor smo pravkar prebrali, nas je apostol Pavel posvaril pred sporočili, ki vključujejo dobro novico in prihajajo iz angelskih virov.

Toda četudi bi vam mi ali angel iz nebes kot dobro novico oznanil kaj drugega od tega, kar smo vam mi oznanili kot dobro novico, naj bo preklet. (Galačanom 1:8)

Naj povzamemo. Pavel nas je opozoril, da tisti, ki učijo, da se je vstajenje že zgodilo, kršijo, kar je sveto, in da se bo njihov nauk razširil kot gangrena. Rutherford je leta 1918 učil, da se je vstajenje že zgodilo. To prepričanje je neposredno vodilo v prepričanje, da se sveti duh ne uporablja več za vodenje kristjanov do »vse resnice«. Namesto tega so zdaj resnico od Jehova Boga sporočali angeli in morda vnebovzete Jehovove priče. Rutherford je verjel, da mu je »angel iz nebes« oznanil različico dobre novice, ki je vključevala sekundarni razred kristjanov, skupino, ki jo je imenoval Jonadabi in ki je ustrezala drugim ovcam iz Jn 10:16.

Seveda, če je to razumevanje napačno, če Rutherfordu te »resnice« ni razkril angel iz nebes, ampak angel iz veliko manj uglednega vira, potem velja drugi del Pavlovega opozorila: »Naj bo preklet!« To je gotovo resna stvar.

Dejstvo, da se Organizacija trudi prikriti pravo naravo izvora nauka o Drugih ovcah, samo po sebi priča, da vir tega nauka ni božanski.

Kakor smo videli v zgornjem citatu iz članka o Stražnem stolpu iz leta 2007, je bila identiteta velike množice razkrita leta 1935. Vendar je identiteta Velike množice kot pripadnosti razredu Drugih ovac brez pomena, če ne moremo tudi ugotoviti, kdo ali kaj so Druge ovce. Po teologiji JP so Druge ovce razdeljene v dve skupini: 1) Velika množica preživelih v Harrmagedonu; 2) tisti, ki so del zemeljskega vstajenja pravičnih.

Oba indeksa publikacij Organizacije zajemata vse publikacije, objavljene v zadnjih 92 letih. V njiju je na desetine sklicevanj na razpravne članke na temo velike množice, pri čemer so jasno navedeni prelomni članki iz leta 1935.²⁹⁶ Glede na to, da je Velika množica zgolj podmnožica Drugih ovac, bi si človek mislil, da bo Organizacija z veseljem delila sklic na članek, v katerem je to novo luč o identiteti Drugih ovac prvič razkril eden od 24 starejših, ki so bili vstali leta 1918. Vendar ta podatek manjka v indeksu publikacij 1930-1985. To »razodetje«, takšno kot je, je bilo objavljeno v številkah Stražnega stolpa z dne 1. in 15. avgusta 1934 v dvodelnem članku z naslovom »Njegova prijaznost«.

Zakaj so nam pripravljeni povedati, kdaj je bila prepoznana velika množica, nikoli pa ne omenijo pomembnejšega članka, ki razkriva, kdo so druge ovce? Saj ne gre za boljšo in popolnejšo razpravo v novejši publikaciji. Najzgodnejša omemba kakršne koli razprave o Drugih ovcah v kazalu Stražnega stolpa sega le do 15. julija 1980 v Stražnem stolpu. Vendar tudi pregledovanje tega in drugih razpravnih člankov o tej temi ne razkrije nobene prave razprave. Vsako sklicevanje, ki bi ga lahko poiskali, razkriva le, da so Druge ovce JP že opravljeno dejstvo, danost, ki ne potrebuje dodatnih pojasnil. Edina prava, podrobna razlaga, ki jo je mogoče najti v publikacijah, sega v leto 1934, in glede na to, da v celoti temelji na antitetičnih aplikacijah, ki jih ne najdemo v Svetem pismu, ni čudno, da je Organizacija ne navede v kazalu publikacij. Kljub pomanjkanju svetopisemske podpore pa Vodstveni organ tega nauka ni nikoli opustil.

Vprašanje je: zakaj je Rutherford sploh prišel na to idejo in zakaj so bili njegovi angelski odposlanci tako zainteresirani, da bi mu jo posredovali?

Rutherford ustanovi duhovniški razred

Le z analizo obeh člankov v avgustovski številki Stražnega stolpa iz leta 1934 lahko resnično ocenimo, kako se je gangrena, pred katero je svaril Pavel, razširila do te mere, da je ogrozila življenje tistega dela Kristusovega telesa, ki prebiva v Organizaciji Jehovovih prič.²⁹⁷ Začnimo to analizo zdaj. Pripnite si varnostni pas. To bo divja vožnja.

»Njegova dobrota«, 1. del

V starem Izraelu je bilo šest mest zatočišč. To so bila določena mesta, kamor je lahko pobegnil morilec - Izraelec, ki je po nesreči ubil drugega - da bi se izognil smrti pred krvnim maščevalcem - običajno bližnjim sorodnikom umrlega.

V tem članku iz številke Stražnega stolpa z dne 1. avgusta 1934 Rutherford kot podlago za nauk o drugih ovcah navaja izraelska begunska mesta.

Jezus Kristus, maščevalec, bo uničil hudobneže, toda Jehovova dobrota je zagotovila zatočišče tistim, ki zdaj usmerjajo svoja srca k pravičnosti in se želijo pridružiti Jehovovi organizaciji. Taki so znani kot razred Jonadaba, ker jih je Jonadab napovedal.²⁹⁸

Najprej opazite, da to zatočišče ni namenjeno maziljencem, ampak drugemu razredu, znanemu kot ‘Jonadabci’. To je prva od številnih antitetičnih aplikacij, ki jih Rutherford uporabi v podporo svojemu novemu nauku. Jonadab je bil pogan, ki je podpiral Izraelca Jehuja.²⁹⁹ Zavetišča so bila namenjena Izraelcem in ne poganom, zato je Rutherfordova antiteza razbita, še preden je sploh začela delovati.

Ta Jehovova ljubeča določba, objavljena ob sklenitvi zaveze zvestobe, kaže, da so mesta zatočišča napoved Božje ljubeče dobrote za zaščito ljudi dobre volje med Harmagedonom…

»Ker je Bog zdaj svojemu ljudstvu sporočil, da beseda, ki jo je izrekel in je zapisana v 5. Mojzesovi knjigi, velja od prihoda Jezusa Kristusa v tempelj [okoli leta 1918], lahko pričakujemo, da se bodo določila o zavetiščih, kakor so zapisana v prerokbah, antitetično izpolnila v neposredni bližini časa, ko bodo verni sledilci Jezusa Kristusa sprejeti v zavezo za kraljestvo.«³⁰⁰

Tu je v tisku trditev, da Jehova Bog svojemu ljudstvu sporoča (verjetno prek angelske komunikacije z Rutherfordom)³⁰¹, da imajo mesta zatočišča antitetično izpolnitev v našem času. Kakor bomo še naprej videli med obravnavo te dvodelne serije člankov o Stražnem stolpu, vsak sklep temelji na nekem razmerju med tipom in antitezo, ki ga je »Bog [dal] spoznati svojemu ljudstvu«.

Toda ali je bil Jehova Bog tisti, ki je »svojemu ljudstvu« prek Rutherforda sporočil te stvari? Sodnik je tako mislil, vendar dejstva razkrivajo, da ti duhovni glasniki niso prišli od Boga. To vemo zaradi tega, kar razkriva nedavno objavljeni Stražni stolp:

Vendar je bilo v Stražnem stolpu, 15. marec 2015, razloženo, zakaj naše nedavne publikacije redko omenjajo preroške podobe in protipodobe: »Takrat ko Sveto pismo pravi, da kdo, kakšen dogodek ali predmet predpodablja koga ali kaj drugega, takšno razlago sprejmemo. Ne bi pa bilo prav, da bi posameznikom ali pripovedim iskali protipodobe, če za to nimamo nobene svetopisemske podlage.« Ker Sveto pismo nič ne govori o tem, da bi zavetna mesta predpodabljala nekaj večjega, ta in naslednji članek poudarjata pouk, ki ga kristjani lahko najdemo v tej pripravi.³⁰²

Naj bo to zelo jasno. Organizacija zdaj izrecno zanika, da bi obstajala kakršna koli antitetična izpolnitev v zvezi z mesti zatočišča. Ker celotna predpostavka Rutherfordovega argumenta v podporo Drugim ovcam kot ločenemu razredu kristjanov s sekundarnim zemeljskim upanjem temelji na antipični izpolnitvi, ki ni podprta v Svetem pismu in jo sedanji Vodstveni organ izrecno zanika, je temelj za sedanji nauk Organizacije o Drugih ovcah izginil. Izginil je v zraku!

Če prelistate spletno knjižnico Stražnega stolpa, ali uporabite indekse publikacij, da bi našli svetopisemsko podporo za doktrino Druge ovce, ki bi nadomestila Rutherfordovo zdaj že neveljavno razlago, ne boste našli ničesar. Našli boste drzne trditve. Našli boste deduktivno sklepanje. Vendar ni vse skupaj nič kaj vredno, saj ne temelji na trdnih temeljih Svetega pisma.

Seveda pa drzne in nepodprte trditve niso nič novega v teh publikacijah. Rutherford nadaljuje:

Postavitev zavetišč je bila obvestilo tistim, ki bi jih potrebovali, da je Bog poskrbel za njihovo zaščito in zatočišče v času stiske. To je bil del prerokbe, ki se je kot prerokba morala uresničiti nekoč pozneje in ob prihodu velikega Mojzesa.³⁰³

Kako čudovit primer krožnega razmišljanja je to! Mesta zatočišča so bila preroška, ker imajo preroško uporabo, kar vemo, ker so bila preroška. Rutherford nato v naslednjem stavku, ne da bi upočasnil korak, pravi:

Dne 24. februarja 1918 po Kr. je bilo po Gospodovi milosti in očitno po njegovi prevladujoči previdnosti in njegovem vodstvu v Los Angelesu prvič objavljeno sporočilo »Svet se je končal - milijoni zdaj živečih ne bodo nikoli umrli« in nato je bilo to sporočilo razglašeno ustno in v tiskanih publikacijah po vsem »krščanstvu«. Takrat nihče od Božjega ljudstva ni v celoti razumel te zadeve; odkar pa so bili pripeljani v tempelj, vidijo in razumejo, da so tisti na zemlji, ki lahko živijo in ne umrejo, tisti, ki zdaj ‘vstopajo v voz’, kakor je Jonadab na Jehujevo povabilo vstopil v voz z Jehujem.³⁰⁴

Ne moremo si kaj, da ne bi bili presenečeni nad njegovo nesramno drznostjo, s katero je eno svojih največjih ponižanj³⁰⁵ spremenil v zmagoslavje. Govor iz leta 1918, za katerega pravi, da je bil izrečen po »očitni božji usmeritvi«, je bil preroški fiasko, ki je bil primerljiv s tistim iz leta 1975. Zgrajen je bil na predpostavki, da bo leta 1925 prišlo do vstajenja starodavnih veljakov - ljudi, kakor so kralj David, Mojzes in Abraham - in do začetka Harmagedona. Zdaj, skoraj desetletje po tem sramotnem neuspehu, še vedno trdi, da je prišel od Boga.

Rutherford najde celo antitetično naobrnitev za denarne donacije v podporo Družbi Watch Tower.

Po Jehovovi zapovedi je bilo levitom dodeljenih oseminštirideset mest in predmestij. To kaže, da ljudstva »krščanstva« nimajo pravice izriniti Jehovovih služabnikov, zlasti njegovih maziljenih prič, iz dežele, ampak jim morajo omogočiti svobodno delovanje in jim nameniti primeren znesek za vzdrževanje. To podpira tudi sklep, da morajo tisti, ki sprejmejo literaturo…, prispevati nekaj za kritje stroškov objave.³⁰⁶

Seveda Rutherfordovo zanimanje za finančno podporo ni bilo omejeno na vzdrževanje tiskarskih strojev. V San Diegu je vzdrževal dvorec z desetimi spalnicami, imenovan Beth Sarim, ki je bil prvotno zgrajen za nastanitev starodavnih veljakov, ki naj bi se pojavili leta 1925, vendar so zamudili ladjo. Imel je tudi rezidenco na Staten Islandu in ne enega, temveč dva 16-valjna cadillaca, po enega na vsaki obali Združenih držav.³⁰⁷

Slika 18. »Sodnik se odpravi na 700 milj dolgo pot na zborovanje v Detroit«.

Njegova ugotovitev, da morajo člani krščanskih cerkva »dopustiti razumno vsoto« za vzdrževanje duhovniškega razreda JP, se morda komu zdi drzna, vendar kaže tudi na zaskrbljujočo neskladnost z resničnostjo. Poleg tega razkriva nevarnost, ki je pogosta pri izmišljenih razmerjih med tipičnim in antitipičnim: Kje se ustavimo? Če obstaja resnična povezava med A in B, zakaj ne tudi med B in C? In če je C, zakaj ne D, in tako naprej in naprej ad absurdum? Prav to Rutherford počne v naslednjih odstavkih.

V devetem odstavku piše, da je bilo šest mest zatočišč. Ker šest v Svetem pismu simbolizira nepopolnost, to število tukaj pomeni »Božjo skrb za zatočišče, medtem ko na zemlji še vedno obstajajo nepopolne razmere«.

V enajstem odstavku pa izvemo, zakaj izraelska begunska mesta pomenijo organizacijo Jehovovih prič.

Ta zaščitna mesta so simbolizirala organizacijo tistih, ki so popolnoma predani Bogu in njegovemu tempeljskemu služenju. V njih ni bilo nobenega drugega kraja, v katerem bi lahko človekomorilec našel zatočišče ali varnost. To je močan dokaz, da mora razred Jonadaba, ki išče zatočišče pred dnevom maščevanja, to najti le v Jehujevi kočiji, to je v Jehovovi organizaciji, katere vodja in veliki veliki veliki duhovnik je Kristus Jezus.³⁰⁸

Jonadab ni nikoli uporabljal mesta zatočišča, vendar jih razred Jonadab potrebuje. Jonadab se je povzpel na Jehujev voz na njegovo povabilo, ne pa zato, ker je bil morilec ljudi. Kljub temu je Jehujev voz tip za antitipično Organizacijo Jehovovih prič. Razred Jonadaba pa opravlja dvojno nalogo, tako antitipični Jonadab kot tudi antitipični človekomorilec. Vse te svetopisemsko nepodprte domneve so »močan dokaz«? Prosim!

Rutherford je zdaj na vrsti:

Mesta zatočišča bodo ustanovljena, ko bodo Izraelci dosegli Kanaan… Zdi se, da se to ujema s časom, ko se začne delo Elizeja in Jehuja… In 1918 Jezus je svoj zvesti ostanek, ki je bil takrat na zemlji, popeljal čez antitipično reko Jordan in ga prenesel v »deželo« ali stanje kraljestva… Duhovniki s skrinjo zaveze so prvi vstopili v vode Jordana in so trdno stali na suhem v reki, dokler ljudstvo ni prestopilo. (Joz 3:7 8, 15, 17) Preden so Izraelci prestopili reko Jordan, je Mojzes po Jehovovih navodilih določil tri zatočišča na vzhodni strani reke. Podobno je tudi, preden so preostanek zbrali v templju, Gospod poskrbel, da je bilo objavljeno njegovo sporočilo »Milijoni, ki zdaj živijo, ne bodo nikoli umrli«, kar seveda pomeni, da morajo biti podvrženi pogojem, ki jih je napovedal Gospod. Tam se je začelo tudi oznanilo, da se je Elijevo delo končalo. To je bilo obdobje prehoda od Elijevega k Elizejevemu delu, ki so ga opravljali zvesti sledilci Jezusa Kristusa.³⁰⁹

V tem odstavku je praktično cela legija antitipov. Začenja se antitipično Elijevo in Jehujevo delo, končuje se antitipično Elijevo delo in antitipično Elizejevo delo se začne hkrati z antitipičnim Jehujevim delom. Obstaja tudi antiteza reke Jordan in antiteza duhovnikov, ki nosijo skrinjo in se ustavijo v reki, da bi jo posušili. Nekaj antitetičnega je v treh zatočiščih na vzhodni strani reke v nasprotju z drugimi tremi mesti na zahodni strani. Nekaj od tega je povezano z antitezo, ki je postala sporočilo kampanje »Milijoni, ki zdaj živijo, ne bodo nikoli umrli«.

Se vam že vrti v glavi?

Kako priti do bistva zadeve

Od 13. do 16. odstavka Rutherford predstavi svojo glavno točko. Tisti, ki so pobegnili v mesta zatočišča, so bili nezavedni ubijalci ljudi. Pobegnili so, da bi se izognili jezi krvnega maščevalca - običajno bližnjega sorodnika umrlega, ki je imel zakonsko pravico, da usmrti moškega ubijalca zunaj mesta zatočišča. V sodobni uporabi so tisti, ki so nehote ubijalci mož, tisti, ki so podpirali politične in verske elemente na zemlji pri njihovem prelivanju krvi.

Tako med Judi kakor tudi med »krščanstvom« so bili tudi taki, ki niso imeli nikakršnega sočutja do takšnih prekrškov, vendar so bili zaradi okoliščin prisiljeni vsaj do neke mere sodelovati in podpirati te kršilce ter tako spadajo v razred, ki je nevede ali nehote kriv za prelivanje krvi.

Ti nevedni ubijalci morajo imeti antitetično sredstvo za pobeg, ki ustreza zatočiščem v Izraelu, in »Jehova je v svoji ljubeči dobroti poskrbel prav za takšno rešitev, ki je potrebna za njihov pobeg.³¹⁰

Seveda, če obstaja antitetični morilec, ki potrebuje antitetično mesto zatočišča, mora obstajati tudi antitetični ‘maščevalec’. »Odstavek 18 se začne z besedami: »Kdo je ‘maščevalec’ ali tisti, ki izvršuje maščevanje nad takimi krivoverci?

Odstavek 19 odgovarja: »Zato je bil sorodnik Izraelcev.«

Odstavek 20 dodaja: »Jezus Kristus, veliki usmrtitelj, se bo pri Harmagedonu zagotovo srečal ali dohitel vse krvnike in pobil vse, ki ne bodo v zavetiščih.«

Nato 21. odstavek pribije pokrov o tem, kaj so antipična mesta zatočišča, z besedami: »Tisti, ki bi zdaj radi pobegnili v mesto zatočišča, morajo tja pohiteti. Izstopiti morajo iz hudičeve organizacije in zavzeti mesto v organizaciji Gospoda Boga ter tam ostati.«

(Če se na tej točki spomnite Hebrejcem 2:3 in 5:9 ter rečete: »Mislil sem, da je Jezus Božja ljubeča rešitev za pobeg in odrešitev,« potem očitno ne sledite. Prosim, poskusite slediti.)

V članku, ki ne kaže na Jezusa, ampak na versko organizacijo kot sredstvo za odrešenje človeštva, najdemo redek in vsekakor ironičen trenutek preroškega vpogleda na koncu 23. odstavka:

Gospodova jasna izjava je, da bodo »organizirana religija«, ki je tako zelo oskrunila to ime, in tisti, ki so v njej sodelovali pri preganjanju njegovega zvestega ljudstva in oskrunili Božje ime, brez milosti uničeni.³¹¹

Razlikovanje je opravljeno

Odstavek 29 jasno razlikuje med dvema razredoma kristjanov, od katerih vsak pričakuje drugačno obliko odrešitve.

Iz Svetega pisma ni razvidno, da bi se zatočišča nanašala na tiste, ki postanejo člani Kristusovega telesa. Zdi se, da ni nobenega razloga, zakaj bi to morala storiti. Obstaja velika razlika med njimi in tistimi, ki postanejo del razreda, znanega kot ‘milijoni, ki ne bodo umrli’, kar pomeni ljudi dobre volje, ki zdaj ubogajo Gospoda Boga, vendar niso sprejeti kot del žrtve Jezusa Kristusa.³¹²

Trdi, da obstaja »velika razlika« med »Kristusovim telesom« in »ljudmi dobre volje…, ki niso sprejeti kot del žrtve Jezusa Kristusa«. Poleg tega trdi, da je ta »velika razlika« zapisana v Svetem pismu. Vendar pa bo pozoren bralec opazil, da v podporo tej trditvi ni navedenega nobenega svetopisemskega besedila.

V zadnjem odstavku študije je utemeljeno - spet brez kakršne koli svetopisemske podpore - da gre za korespondenco ali razmerje med tipičnim in antitipičnim. Tipični del je bil vrstni red stvari, saj je bila najprej sklenjena zaveza na gori Horeb, nato pa so bila leta pozneje, ko so se Izraelci naselili v deželi Kanaan, postavljena zatočišča. Antitetični del je bil dokončanje vseh členov, ki sestavljajo novo zavezo, ki se je začela, ko naj bi Jezus leta 1918 prišel v svoj tempelj. Ta način odrešenja se je končal, nato pa so bila postavljena antitetična mesta zatočišča. Slednje je določilo, da se neimenovani ljudje dobre volje - razred Jonadab - rešijo pred maščevalcem, Kristusom. Razlog, da se imenujejo Jonadab, je v tem, da je bil prvotni Jonadab Neizraelit (kar ustreza nemaziljenim kristjanom), vendar je bil povabljen v voz (Jehovovo organizacijo), ki ga je vozil Jehu, Izraelit (maziljeni kristjan alias duhovni Izraelit), da bi delal z njim.

Seveda je zamisel o kristjanu, ki ni maziljen, smešno protislovje. Kristjan izvira iz grške besede christos, ki pomeni »maziljenec«. Če torej v grščini rečemo »ne-maziljeni kristjan«, pomeni, da rečemo »ne-maziljeni maziljenec«.

Očitno je bila večina Jehovovih prič, zvestih Rutherfordu v tridesetih letih prejšnjega stoletja, tako navajena na sprejemanje tipov in antitipov, da v tem niso mogli videti, kakšna svinjarija je to. Zdaj je povsem jasno, zakaj indeks publikacij 1930-1985 ne omenja tega malega dragulja antitetične norosti.

Ali je to vse, kar obstaja? Oh, ne. Rutherford šele dobiva novo sapo. Obravnavati moramo še naslednji članek iz te dvodelne serije Stražnega stolpa.

»Njegova dobrota«, 2. del

Drugi članek v tej seriji je bil objavljen v številki Stražnega stolpa z dne 15. avgusta 1934. V njem je antiteza mest zatočišča razširjen na sedanji nauk JP o dveh različnih upanjih za odrešitev, enem nebeškem in enem zemeljskem.

Jezus Kristus je Božji način življenja, vendar vsi ljudje, ki dobijo življenje, ne postanejo duhovna bitja. Obstajajo druge ovce, ki niso iz male črede.³¹³

Medtem ko je prvi razred z nebeškim upanjem rešen z Jezusovo krvjo, je drugi razred rešen s pridružitvijo organizaciji ali določeni denominaciji organizirane religije: Jehovove priče.

Predpodobo zatočišč pomeni Jehovova organizacija, ki je poskrbela za zaščito tistih, ki se v celoti postavijo na stran njegove organizacije…«³¹⁴

V tem drugem članku je še vedno veliko vzporednic med tipičnim in antitipičnim. Na primer:

Dolžnost levitov v zavetiščih je bila dajati informacije, pomoč in tolažbo tistim, ki so iskali zatočišče. Podobno je dolžnost antitetičnih levitov [maziljenih kristjanov], da dajejo informacije, pomoč in tolažbo tistim, ki zdaj iščejo Gospodovo organizacijo.³¹⁵

Nato se sklicujejo na še eno tipično-antipično vzporednico, Ezekiel 9:6 in Sofonija 2:3, ki vzporejata »znamenje na čelu« z maziljencem, ki »jim [Jonadabom] daje pametne informacije…«. Podobne vzporednice so v osmem odstavku med 5. Mz 19.3; Jozue 20:3, 9; in Izaija 62:10; da bi pokazali, da mora »duhovniški razred, kar pomeni maziljeni ostanek, ki je zdaj na zemlji, služiti ljudem… Jonadabom«.

Presenetljivo je, da so tipične in antitipične vzporednice izpeljane celo iz desetih nadlog.

V antipični izpolnitvi tega, kar se je zgodilo v Egiptu, sta že bila dana opozorilo in svarilo vladarjem sveta. Devet nadlog je bilo antitetično izpolnjenih, zdaj pa morajo ljudje pred padcem Božjega maščevanja na prvorojence in ves svet, ki ga napoveduje deseta nadloga, dobiti navodila in opozorila. Takšno je sedanje delo Jehovovih prič.³¹⁶

Odstavek 11 ponazarja glavno težavo, ki nastane, ko se ljudje odločijo ustvariti preroško vzporednico tam, kjer ni bila predvidena. Nemogoče je, da bi se vsi koščki ujemali.

Če je bilo odločeno, da uboj ni bil zlonameren in je bil storjen po naključju ali nehote, potem mora ubijalec najti zaščito v begunskem mestu in tam ostati do smrti velikega duhovnika.³¹⁷

To se preprosto ne ujema z antitipičnim. Zlobnež, ki je visel poleg Jezusa, ni ubijal po naključju ali nehote, a mu je bilo vseeno odpuščeno. Ta Rutherfordova uporaba dopušča vstop le nehotenim grešnikom, vendar imamo primer kralja Davida, čigar prešuštvo in poznejša zarota za umor sta bila vse prej ko nehotena, a je bilo tudi njemu odpuščeno. Jezus ne razlikuje med stopnjami ali vrstami grehov. Zanj sta pomembna zlomljeno srce in iskreno kesanje. Rutherfordova antitetična uporaba je zdaj še bolj nenavadna:

Po smrti velikega duhovnika se je ubijalec lahko varno vrnil v svoj kraj bivanja. Zdi se, da to jasno uči, da mora Jonadabov razred [alias druge ovce], ki je poiskal in našel zatočišče pri Božji organizaciji, ostati v Gospodovem vozu ali organizaciji z Velikim Jehujem in mora ostati v srčni simpatiji in harmoniji z Gospodom in njegovo organizacijo ter mora dokazati svoje ustrezno srčno stanje s sodelovanjem z Jehovovimi pričami, dokler se služba razreda velikega duhovnika, ki je še na zemlji, ne konča.³¹⁸

Ta točka je dovolj pomembna, da jo Rutherford ponovi v odstavku 17:

Takšnim [Jonadabom/drugim ovcam] ne pripadajo določbe nove zaveze, zato jim življenje ne more biti podeljeno, dokler zadnji član duhovniškega razreda ne konča svojega zemeljskega življenja. »Smrt velikega duhovnika« pomeni spremembo zadnjih članov kraljevskega duhovništva iz človeškega v duhovni organizem, ki sledi Harmagedonu.³¹⁹

Jezus je v Svetem pismu omenjen kot naš veliki duhovnik.³²⁰ Nikjer ne zasledimo, da bi bili maziljeni kristjani imenovani razred velikega duhovnika, še posebej, ko so na zemlji. Ko je naš veliki duhovnik umrl, je odprl pot za našo odrešitev. Vendar ima Rutherford drugačno zamisel o odrešitvi razreda drugih ovac ali Jonadaba. Tu ustvarja nadduhovniški razred. To ni tipična duhovščina a la katoliška cerkev. Ne! Ta duhovščina je zadolžena za vašo odrešitev. Šele ko bodo oni - in ne Jezus - vsi umrli, bodo Druge ovce lahko rešene, seveda pod pogojem, da so ostale v antitipičnem mestu zatočišča, organizirani religiji Jehovovih prič.

Tu naletimo na še eno težavo z izmišljenimi preroškimi antitipi: Da bi jih lahko uporabili, je treba izkrivljati Sveto pismo. Sveto pismo navaja, da so maziljenci pred Harmagedonom sprejeti v nebesa. V Svetem pismu ni ničesar, kar bi nakazovalo, da bodo nekateri preživeli Harmagedon kot ljudje.

Po Jehovovi besedi VAM namreč govorimo, da mi živeči, ki bomo preživeli do Gospodove navzočnosti, nikakor ne bomo prehiteli tistih, ki so pozaspali v smrt. Kajti sam Gospod se bo spustil iz nebes z ukazovalnim pozivom, z glasom nadangela in z Božjo trobento, in tisti, ki so umrli v zedinjenosti s Kristusom, bodo vstali prvi. 17 Potem bomo mi živeči, ki bomo preživeli, skupaj z njimi vzeti v oblakih in šli naproti Gospodu v zraku. In tako bomo vedno z Gospodom. (1. Tesaloničanom 4:15-17)

Glejte! Govorim VAM sveto skrivnost: vsi ne bomo spali smrtnega sna, toda vsi se bomo spremenili, v trenutku, kakor bi trenil z očmi, ob zadnji trobenti. Trobenta bo namreč zatrobila in mrtvi bodo obujeni netrohljivi, in mi se bomo spremenili (1. Korinčanom 15:51, 52)

Če torej vsi maziljenci umrejo ali se spremenijo pred Harmagedonom, Rutherfordovim drugim ovcam - Jonadabom - ni treba ostati znotraj Organizacije, antitipičnega mesta zatočišča. Lahko odidejo pred Harmagedonom, ker so bili rešeni s smrtjo velikega duhovnika - maziljenca.

Razkrita je Rutherfordova resnična agenda

Rutherfordov resnični namen je bil ustvariti razlikovanje med duhovniki in laiki ter prestrašiti laike v zvesto poslušnost. Kako se to razlikuje od katoliškega modela organizirane religije z ustvarjanjem nadzornih doktrin, kakor sta peklenski ogenj in potreba po plačilu, da bi se izognili vicam?

Če po prejemu teh dobrih stvari iz Gospodove roke kdor koli uveljavlja preveč osebne svobode, se pravi, da se ne drži meja Jehovove usmiljene določbe, ki jo je zanj določil v tem času; ne upošteva, da še nima pravice do življenja [kot jo imajo duhovniki]… izgubi zaščito, ki mu jo je zagotovil Jehova. Še naprej mora ceniti gotovost in bližino Armagedona in tudi dejstvo, da bo duhovniški razred kmalu odšel z zemlje…³²¹

Kristus, veliki maščevalec in eksekutor, ne bo prizanesel nobenemu od Jonadabove družbe, ki bo izstopil iz Jehovove varnostne ureditve, ki jo je zanje pripravil v povezavi s svojo organizacijo.³²²

Presenetljivo je, da Rutherfordova peterica parov tip/antiteza še ni prazna. V 18. odstavku nadaljuje s pripovedjo o Salomonu in Šimiu. Salomon je od Šimia zahteval, da zaradi svojih grehov proti Salomonovemu očetu Davidu ostane v mestu zatočišča ali pa doživi smrt. Šimi ni ubogal in je bil po Salomonovem ukazu ubit. Antiteza je Jezus kot večji Salomon in vsi iz razreda Jonadab, ki »zdaj tvegajo zunaj svojega zatočišča« in »bežijo pred Jehovom«, so antitetični Šimiji.

Kdaj se začne antitetično mesto zatočišče?

Tipična mesta zatočišča so nastala šele, ko so se Izraelci naselili v obljubljeni deželi. Antitetična obljubljena dežela je prihodnji raj, vendar to težko ustreza Rutherfordovemu namenu. Zato je treba premakniti druge časovne okvire.

Zato je to po letu 1914, ko je Bog postavil na prestol velikega kralja in ga poslal vladat. Takrat se z neba spusti sveto mesto, novi Jeruzalem, ki je Jehovova Božja organizacija. To je sveto mesto, ki je Jehovovo bivališče. (Ps 132:13) Prišel je čas, ko bo »Božje šotorišče pri ljudeh in bo prebival z njimi in bodo njegovo ljudstvo, sam Bog pa bo z njimi in bo njihov Bog«. (Raz 21:2, 3) … Preroška podoba mesta zatočišča se ni mogla uporabljati pred začetkom Kristusove vladavine leta 1914.³²³

Božji šotor iz Razodetja 21:2, 3 je torej z nami že zadnjih sto let. Zdi se, da je celotna stvar »žalovanja, krika, bolečine in smrti ne bo več« že nekaj časa v zaostanku.

Druge ovce so identificirane

Če ostaja kakršen koli dvom glede identitete Druge ovce, je ta odpravljen v odstavku 28.

Ljudje dobre volje, to je Jonadabov razred, so ovce ‘druge črede’, ki jo je Jezus omenil, ko je rekel: »Imam še druge ovce, ki niso iz te ovčje črede: tudi te moram pripeljati in bodo slišale moj glas; in bo ena čreda in en pastir.« (Janez 10:16)³²⁴

Rutherford nam pravi, da so vrata za nebeško upanje zaprta. Edino upanje, ki nam je ostalo, je življenje na zemlji kot del razreda Drugih ovac ali Jonadaba.

Pribežališče ni bilo namenjeno Božjim maziljencem, ampak je bilo takšno mesto in ljubeča oskrba namenjena tistim, ki naj bi prišli k Gospodu, potem ko bo izbran in maziljen tempeljski razred.³²⁵

Če je v starem Izraelu duhovnik ali levit postal morilec, je moral tudi on izkoristiti možnost zavetišča. Tako niso bili izvzeti iz te določbe, vendar se to ne sklada z Rutherfordovo uporabo, zato je zanemarjeno. Antitetična mesta zatočišča niso namenjena duhovniškemu razredu Jehovovih prič.

Končno se pojavi razlika med duhovniki in laiki

Še danes Pričam govorijo, da v organizaciji Jehovovih prič ni razlike med duhovniki in laiki. Vendar se ta trditev v praksi ne izvaja. Rutherfordove besede potrjujejo, da to ne drži, odkar so prevzeli ime Jehovove priče.

Opozoriti je treba, da je obveznost vodenja ali branja zakona o poučevanju ljudstva naložena duhovnikom. Zato je treba tam, kjer je družba Jehovovih prič…, voditelja študija izbrati med maziljenci, prav tako pa je treba med maziljenci vzeti tiste iz odbora za služenje… Jonadab je bil tam kot tisti, ki naj bi se učil, in ne tisti, ki naj bi učil… Jehova uradna organizacija na zemlji je sestavljena iz njegovega maziljenega preostanka, Jonadabi [druge ovce], ki hodijo z maziljenci, pa naj bi se učili, ne pa vodili. Zdi se, da je to Božja ureditev, in vsi bi se je morali z veseljem držati.³²⁶

Zdi se, da je bila vsa ta smešna antitetična govorica napisana z enim samim namenom: povzdigniti razred duhovnikov nad številčnejšim razredom laikov. To je stara zgodba. Seveda se stvari niso odvijale tako, kakor je Rutherford pričakoval. Konec ni bil neizbežen. Njegov duhovniški razred je bil končen, saj ga je omejila njegova lastna izjava, da so številke zdaj zapolnjene. Ker je število prič naraščalo, število tistih, ki so izpovedovali, da so maziljeni, pa se je zmanjševalo, je bilo treba med duhovščino vključiti tudi »Jonadabe«, zato je bila ustvarjena cerkvena hierarhija, ki je vključevala conske nadzornike (prej so vse nadzornike imenovali »služabniki«), podružnične nadzornike, območne nadzornike (zdaj jih ni več), okrajne nadzornike in lokalne starešine.

Če bi kdo trdil, da ne gre za duhovščino, je treba opozoriti, da so razen lokalnih starešin vsi finančno podprti in, kar je še pomembneje, vsi imajo veliko moč. Lokalni starešine lahko vsakega izdajalca kaznujejo z izobčenjem, kar pomeni, da je posameznik socialno in pogosto tudi ekonomsko odrezan od družine in prijateljev. Izobčenje pomeni popolno izobčenje. Veliko število prič in nekdanjih prič, ki jih je doletela ta kazen, si je vzelo življenje.

Kako se Jehovove priče izogibajo sprejemanju krivde, ko ima njihova nebesedna praksa tako tragične posledice? Izobčenca krivijo za to, da je nestabilen, vendar za takšne smrti ne prevzamejo nobene odgovornosti. Nekateri pravijo, da so jih »dobili demoni« in da so zato storili samomor. Takšno zavračanje osebne odgovornosti ne bo imelo nobene teže na sodni dan.

Prepisovanje zgodovine

Organizacija tega nauka ne more opustiti. Je tako temeljnega pomena za teologijo JP, da bi opustitev tega nauka razdrobilo Organizacijo. Zato ga obravnavajo kot nekaj samoumevnega. Kakor bi lahko rekli, da je nebo modro, ne da bi čutili potrebo po dokazovanju, tako priče učijo, da so Druge ovce razred kristjanov, ki niso maziljeni z Božjim duhom; ki nimajo nebeškega poklica; ki ne smejo uživati emblemov; ki nimajo Jezusa za svojega posrednika; ki niso Božji otroci; ki dosežejo odobreno stanje pred Bogom šele ob koncu tisočletja. Vse to učijo, ne da bi čutili potrebo po razlagi tega nauka ali ga podprli s Svetim pismom.

Pravi vir doktrine je preveč neprijeten, da bi ga razkrili, zato ga v svojih publikacijah ne omenjajo. Prelomna serija člankov, iz katerih se je rodila celotna doktrina, je skorajda izginila iz kolektivnega spomina Jehovovih prič. Knjižnica Stražnega stolpa sega le do publikacij, natisnjenih po letu 1950. Pred leti je bil vsem starešinstvom izdan ukaz, naj iz knjižnice Kingdom Hall odstranijo vse stare publikacije - kar je bilo enakovredno sežigu knjig JP. V mojem primeru so me starešine osumile odpadništva, ko so izvedeli, da sem prenesel stare zvezke Stražnega stolpa. Zdi se, da se Družba Watch Tower boji svoje preteklosti in dela vse, kar je v njeni moči, da bi na novo napisala svojo zgodovino.

Zdi se, da se skrivanje zgodovine pred nadzorom in nepopravljanje lažnih naukov popolnoma ujema z obsodbo iz Razodetja 22:15.

Zunaj pa so psi in tisti, ki se ukvarjajo s spiritizmom, in nečistniki in morilci in malikovalci in vsi, ki imajo radi laž ter se ji vdajajo.

Zadnja beseda

Zavedam se, da bo nekatere morda nekoliko razburil moj sardonični ton, ki ga izražam v tej knjigi in še posebej v tem poglavju. Na splošno si analitično delo, kakor je to, prizadeva za čustveno odmaknjeno obravnavo predmeta. Vendar pa nisem kak nepristranski opazovalec. Sem pa vseživljenjska žrtev prevare. Zdaj, ko berem vir nauka, ki me je večino življenja oropal pravega odnosa z mojim Gospodom Jezusom in mojim Očetom, Jehovo, me preplavlja čista idiotičnost vsega tega. Da bi Freddy Franz in Nathan Knorr, ki sta živela v tistem obdobju, sodelovala pri utrjevanju tega smešnega nauka, se zdi nepredstavljivo, če sta bila resnično Božja moža, ponižna služabnika našega Gospoda Jezusa, ki ju je vodil sveti duh!

Pred tistimi, ki jim je moj ton neprijeten, se branim, da je »sarkazem zdrav odziv na vseobsegajočo neumnost«. Pri tem se moram zgledovati po apostolu Pavlu. Pogosto je uporabljal sarkazem, ko se je soočal s kratkovidno neumnostjo ljudi. Korinčanom je na primer zapisal:

Ste že zadovoljni? Ste že bogati? Ste že začeli vladati kot kralji brez nas? (1. Korinčanom 4:8)

Toda nekdo bo morda vprašal: »Kako bodo mrtvi vstali? Kakšna telesa bodo imeli?« Kako neumno vprašanje! Ko damo seme v zemljo, ne zraste v rastlino, če prej ne umre. (1. Korinčanom 15:35, 36)

Vi namreč z veseljem prenašate nerazumneže, vi razumni. Pravzaprav prenašate vsakega, ki vas zasužnji, vsakega, ki vam požira imetje, vsakega, ki si prisvaja, kar je vašega, vsakega, ki se povišuje nad vami, vsakega, ki vas udari po obrazu. 21 To govorim nam v sramoto, kakor da bi bil naš položaj šibek. (2. Korinčanom 11:19-21)

Mislim, da se Rutherfordova doktrina o drugih ovcah uvršča med izjemno neumne, kajne? Vendar pa je poskus Vodstvenega organa, da bi jo prikrilo in držalo daleč od Jehovovih prič, hudoben. To pravim zato, ker so laži zlobne, in po lastnem priznanju Gerrita Löscha je skrivanje dejstev pred nekom, ki si zasluži poznati resnico, laž.³²⁷

11

Ali je Vodstveni organ Lažni prerok?

»Toda prerok, ki bi si drznil v mojem imenu govoriti besedo, ki mu je nisem zapovedal govoriti, ali ki bi govoril v imenu drugih bogov, ta prerok mora umreti. In če se boš kdaj v svojem srcu spraševal »Kako naj prepoznamo besedo, ki je Jehova ni govoril?«, vedi: kadar prerok govori v Jehovovem imenu, pa se tista beseda ne zgodi in ne izpolni, je to beseda, ki je ni govoril Jehova. Prerok jo je govoril iz svoje prevzetnosti. Ne boj se ga.‘ (5. Mz 18:20-22)

Jehovove priče so pogosto obtožene, da so lažni preroki, saj so v krščanstvu dobro znane kot skupina, ki je večkrat neuspešno prerokovala o prihajajočem koncu sveta. Vendar bo povprečna Jehovova priča zanikala utemeljenost takšnih obtožb z izjavo, da vodstveno telo nikoli ni trdilo, da je prerok. Ta odlomek iz knjige Dopovedovanje iz Svetega pisma je značilen za to stališče.

Jehovove priče ne trdijo, da so navdihnjeni preroki. Naredili so napake, podobno kot apostoli Jezusa Kristusa, so včasih imeli nekaj napačnih pričakovanj (Luka 19:11; Ap. dela 1:6).³²⁸

Če hodi kot raca, kvaka kot raca in plava kot raca, trditev, da je v resnici noj, ne bo nikogar prevarala. Predsednik Richard Nixon je v nekem zdaj že znamenitem govoru izjavil: »Nisem prevarant,« vendar je svet kmalu izvedel drugače. Ali trditev Organizacije, da nikoli ni delovala kot lažni prerok, velja ali je laž?

Lažni preroki: Definicija Stražnega stolpa

Knjiga Dopovedovanje iz Svetega pisma vsebuje naslednjo definicijo lažnega preroka:

Definicija: Posamezniki in organizacije, ki razglašajo vesti, pripisujoč jih nadnaravnemu izvoru, katere pa v resnici ne izvirajo od pravega Boga in niso v skladu z njegovo razodeto voljo.³²⁹

Knjiga vsebuje tudi citate iz Svetega pisma, da bi zagotovila svetopisemsko opredelitev:

5. Mojz. 18:18-20: »Hočem jim obuditi proroka izmed njih bratov, kakor si ti [Mojzes], in denem svoje besede v njegova usta, in govoril jim bo vse, karkoli jim zapovem. In kdorkoli ne bo poslušal mojih besed, ki jih bo govoril v mojem imenu, jaz ga bom za to kaznoval. Ali prorok, ki se prevzame govoriti v mojem imenu besedo, ki mu je nisem ukazal govoriti, ali ki bo govoril v imenu drugih bogov, ta prorok naj umrje.« (Primerjaj Jeremija 14:14; 28:11, 15.)³³⁰

Kaj knjiga Dopovedovanje izpušča

Po prebranem bo povprečna Jehovova priča ugotovila, da Organizacija ne ustreza modelu lažnega preroka. Kot eden od Jehovovih prič sem tudi sam verjel, da je vodstveni organ delal napake, vendar se nikoli ni razglašal za preroka.

Zaradi mojega zaupanja v njihovo poštenost sem zaupal temu, kar je bilo zapisano v publikacijah, in se nisem preveč poglabljal v kontekst verzov iz Svetega pisma, ki so jih navajali. Če bi to storil, bi morda opazil, da niso navedli celotne opredelitve lažnega preroka, kakor je razkrita v 5. Mojzesovi knjigi. Da se tega dokaza zavedajo, je razvidno iz dejstva, da ga delno citirajo, vendar le tisti del, ki jih neposredno ne obsoja. Navedli so Peto Mojzesovo knjigo 18:18-20, vendar niso vključili naslednjih dveh verzov, ki se glasita:

In če se boš kdaj v svojem srcu spraševal »Kako naj prepoznamo besedo, ki je Jehova ni govoril?«, vedi: kadar prerok govori v Jehovovem imenu, pa se tista beseda ne zgodi in ne izpolni, je to beseda, ki je ni govoril Jehova. Prerok jo je govoril iz svoje prevzetnosti. Ne boj se ga.‘ (5. Mz 18:21, 22)

Izpustitev teh dveh verzov iz knjige Dopovedovanje je zelo zgovorna, saj je na podlagi 5. Mz 18:21, 22 mogoče ugotoviti, ali prerok govori lažno ali resnico, z dveh vidikov.

Trdi, da govori v Jehovovem imenu.

Beseda, ki jo izreče, se ne uresniči.

Kakor smo že prebrali, Jehovove priče pravijo, da niso navdihnjeni preroki, zato trdijo, da tega odlomka iz 5. Mojzesove knjige ni mogoče uporabiti zanje. Ali je to upravičena trditev?

Kaj pomeni biti »navdihnjen prerok«? Knjiga Insight navaja:

Ta izraz »navdihnjen od Boga« je prevod grškega izraza the-oʹpneu-stos, ki pomeni »navdihnjen od Boga«. S tem, ko je Bog »dahnih« na verne ljudi, je povzročil, da je njegov duh ali dejavna sila začela delovati na njih, in usmerjal, kar je hotel zapisati, kajti, kot je zapisano, »preroštva nikoli ni prinesla človekova volja, ampak so ljudje govorili od Boga, kakor jih je nosil sveti duh«.³³¹

Pavel, ki je pisal v grškem jeziku, je uporabil besedo, ki dobesedno pomeni »Bog je vdihnil«. Beseda »duh« je v grščini pneuma, kar pomeni »veter« ali »dih«, tj. zrak v gibanju. Zrak je neviden, vendar ga kot veter ali dih lahko občutimo in lahko vpliva na materialne stvari. Tako je tudi z Božjim duhom. Ne moremo ga videti, vendar njegove učinke lahko občutimo in lahko vpliva na nas.³³²

Govorjenje v Božjem imenu

Ali Vodstveni organ trdi, da govori v Jehovovem imenu? Da, govori. Glede na publikacije je Vodstveni organ zvesti in preudarni suženj in je bil kot tak ustanovljen leta 1919, njegov glavni član pa je bil takratni predsednik J. F. Rutherford. Rutherford je trdil, da govori v Božjem imenu, kakor smo videli v prejšnjem poglavju.

Leta 1930 je v članku Stražnega stolpa, v katerem se je imenoval služabnik, trdil:

Zdi se, da ‘služabniku’ [Rutherfordu] ni treba imeti zagovornika, kakor je sveti duh, saj je ‘služabnik’ v neposredni komunikaciji z Jehovo.³³³

Sodnik Rutherford ni pustil nobenega dvoma, da izpolnjuje prvo zahtevo za nekoga, ki trdi, da je prerok, saj je jasno povedal, da »govori v Jehovovem imenu«.

S tem je poskrbljeno za prvega člana Vodstvenega organa, imenovanega zvesti in preudarni suženj. Kaj pa sodobni Vodstveni organ?

Dovolite jim, da sami odgovorijo na to vprašanje, kakor so to storili v teh nedavnih člankih Stražnega stolpa:

Obstaja ogromno dokazov, ki kažejo, da lahko zaupaš posredniku, ki ga Jehova sedaj uporablja že skoraj sto let, da nas vodi po poti resnice.³³⁴

Ta zvesti suženj je posrednik, po katerem Jezus v tem času konca hrani svoje prave sledilce. Zelo pomembno je, da prepoznamo zvestega sužnja. Od tega posrednika sta namreč odvisna naša duhovno zdravje in odnos z Bogom.³³⁵

Sodobni Vodstveni organ se je povezal s, kot pravijo, »kanalom, ki ga Jehova uporablja že skoraj sto let«. To je jasna referenca na J. F. Rutherforda.

Da bi to bolje pokazali, si oglejte naslednje: Vi in jaz lahko pridemo z katerokoli interpretacijo bilo koje Biblijske teme, vendar ne trdimo, da smo kanal, po katerem Bog govori svojim služabnikom na zemlji. V trenutku, ko trdimo, da smo Božji kanal, trdimo, da Bog prek nas komunicira z drugimi. Povedano drugače, če Bog uporablja svojega duha, da kdo deluje kot njegov komunikacijski kanal, potem mora to, kar reče, izvirati od Boga. Če ne prihaja od Boga, potem nimajo pravice trditi, da so njegov komunikacijski kanal, kajne?

Ne morete se imenovati Božji kanal, če ne kanalizirate Boga, kajne?

Peter nas na to opozarja, ko piše:

Predvsem pa vedite to, da nobeno prerokovanje v Svetih spisih ne izvira iz lastne razlage. Prerokovanje namreč ni nikoli prišlo po človeški volji, ampak so ljudje govorili od Boga, kakor jih je vodil sveti duh. Med ljudstvom pa so se pojavili tudi lažni preroki, kakor bodo tudi med vami lažni učitelji. (2. Petrov 1:20-2:1)

Če nam Vodstveni organ reče, da se bo nekaj zgodilo, a se ne zgodi, potem je bila prerokba rezultat »zasebne razlage«.

Kaznovanje heretikov ali tistih, ki dvomijo

Upoštevati je treba še en dejavnik. Ko Vodstveni organ kot Božji kanal objavi kakršno koli preroško razlago, ne bo dopuščal nikakršnega izpodbijanja svojega stališča. Takšen je bil odnos Katoliške cerkve v preteklih stoletjih. Vsi poznamo katoliško inkvizicijo in njeno ravnanje s heretiki, z vsemi, ki so izpodbijali ali celo dvomili v njeno avtoriteto kot Božjega kanala.

Obrnimo se zdaj na nauk o prekrivajoči se generaciji in si oglejmo, kako Vodstveni organ ravna z vsemi, ki se z njim ne strinjajo ali ga preprosto postavljajo pod vprašaj.

V izdaji Stražnega stolpa iz 15. aprila 2010 Vodstveni organ predstavi nekaj, kar rad imenuje Nova luč, v zvezi z Jezusovo uporabo izraza »ta generacija«, zapisanega v Evangeliju po Mateju 24:34.

V bistvu gre za nauk, da se življenjska doba generacije maziljenih prič, ki so živele leta 1914, prekriva z življenjsko dobo druge generacije maziljenih prič, ki bo dočakala Harmagedon. Ti dve ločeni in različni generaciji se med seboj prekrivata in tvorita nekakšno nadgeneracijo ali tisto, kar se zdaj imenuje prekrivajoča se generacija.

Ta sprememba je iz očitnih razlogov zelo vznemirila številne premišljene Jehovove priče: To je v nasprotju s Svetim pismom, splošno rabo in preprosto logiko. Če se katera koli priča odloči, da se ne bo strinjala s tem naukom, bo obtožena odpadništva in ji grozi izobčenje, kar pomeni, da bo odrezana od celotnega sistema družbene podpore. Katoliška cerkev je v času svojega razcveta lahko mučila drugače misleče in jih celo usmrtila, včasih tako, da jih je privezane na kol zažgala. Cerkveni uradniki so pogosto opravičevali takšna grozljiva dejanja s trditvijo, da so delovali iz ljubezni in v želji, da bi heretike rešili pred peklenskim ognjem.

Na srečo je vse, kar lahko sodobna organizacija Jehovovih prič stori, da drugače misleče družbeno usmrti, saj nima podpore posvetnih sodišč, kakor jo je imela katoliška cerkev v srednjem veku. Vendar to še vedno ni nepomembno. Pravzaprav povzroča tako veliko čustveno stisko, da je šokantno število ljudi zaradi tega naredilo samomor. Prejel sem številna sporočila gledalcev mojih kanalov, ki so pripovedovali tragične zgodbe o samomorih tistih, s katerimi so starešine JP ravnali grozljivo, češ da so delovali iz ljubezni.

Ko razmišljamo o podobnostih med strukturo oblasti Katoliške cerkve in strukturo oblasti vodstva Jehovovih prič, je pomembno, da razumemo, da je namen lažnega preroka, kakor je razloženo v 5. Mz 18:22, vzbujati strah pri svojih privržencih. Jehova pravi svojemu ljudstvu: »Ne bojte se ga.« Zakaj? Ker je cilj lažnega preroka nadzorovati druge, da bi obogatel in se opolnomočil, tako da jih prepriča, da je posvečen v posebno znanje, ki rešuje življenja, in da mu morajo njegovi poslušalci slediti in storiti, kar reče, sicer bodo utrpeli hude posledice. Lažni prerok mora svoje privržence tudi prepričati, da je njihovo odrešenje odvisno od tega, ali ga bodo ubogali. Čeprav bo trdil, da govori v imenu Boga, se je v resnici postavil na Božji sedež, saj zahteva in dobi poslušnost in predanost, ki bi ju morali izkazovati le Vsemogočnemu.

Naj vas nihče ne zapelje, ne tako ne drugače, ker ta dan ne bo prišel, če prej ne pride odpad in se ne razodene človek nezakonitosti, sin pokončanja. 4 Ta nasprotuje in se povzdiguje nad vsakim, ki se imenuje »bog«, ali nad vsakim predmetom oboževanja, tako da se usede v Božji tempelj in se javno kaže kot bog. 5 Mar se ne spomnite, da sem vam vse to govoril, ko sem bil še z vami? (2. Tesaloničanom 2:3-5)

Če povzamemo, je formula za prepoznavanje lažnega preroka zelo preprosta. Uporabi jo lahko vsakdo: Če prerok govori v Božjem imenu kot, recimo, njegov komunikacijski kanal, potem pa se njegove prerokbe izkažejo za lažne, je lažni prerok. Ni izgovorov, ni rešitev. Je lažnivec in Bog nam zapoveduje, da se ga ne smemo bati. Če bi bili še pod Mojzesovo zakonodajo, bi ga morali usmrtiti! Toda v krščanskem sistemu stvari bo Jezus poskrbel za lažne preroke.

Neuspela prerokba iz leta 1914

Jehovove priče so še danes zelo ponosne na to, kar se jim zdi resnična izpolnitev prerokbe, razglašene približno 40 let vnaprej na straneh Sionskega stražarskega stolpa in Glasnika Kristusove navzočnosti:

Kakih 40 let so Raziskovalci Svetega pisma smelo oznanjali, da se bodo 1914. leta iztekli časi poganov.³³⁶

Štiri desetletja pred 1914. letom so Raziskovalci Biblije — tako so takrat imenovali Jehovine priče — neustrašeno oznanjali, da se bodo tega leta končali časi poganov. Pretresljivi dogodki so 1914. leta dokazali, da so imeli prav.³³⁷

Te izjave vodijo bralca k sklepu, da je bila resnična prerokba pogumno razglašena štiri desetletja pred njeno uresničitvijo leta 1914. Ugotovili smo že, da se časi poganov niso končali v tistem letu.³³⁸ Za njihovo trditev ni nobenega svetopisemskega dokaza. Prav tako ni nobenega empiričnega dokaza, ki bi jo podpiral. Kateri zgodovinski dokazi nedvomno dokazujejo, kdaj so se končali poganski časi iz Lk 21:24? Ali to pravi Sveto pismo? Ali je sploh pomembno, da to vemo? Če je tako, zakaj nam Sveto pismo ne da ničesar, po čemer bi lahko merili?

Vendar to za zdaj spreglejmo. Namesto tega se osredotočimo na to, kaj drugega je bilo v teh štiridesetih letih pogumno napovedano - napovedi, na katere bi Družba Watch Tower najraje pozabila.

Večino Jehovovih prič bo verjetno šokiralo spoznanje, da v teh štiridesetih letih ni bilo napovedano, da se je leta 1914 začela nevidna prisotnost Jezusa Kristusa kot mesijanskega kralja. Sionski stražni stolp in druge publikacije Stražnega stolpa so razglašale, da se je njegova navzočnost začela že leta 1874.³³⁹ Kar je bilo napovedano, da se bo začelo leta 1914, je bila velika stiska, za katero priče verjamejo, da je prva faza konca sistema stvari, ki bo dosegla vrhunec v vojni pri Armagedonu.

V nadaljevanju je predstavljen le vzorec, saj je bilo v publikacijah v letih pred tem datumom dobesedno na stotine primerov napovedi iz leta 1914.

Iz Zion’s Watch Tower, avgust, 1880:

»40 let stiske ali »dan jeze«, ki se bo končal s časi poganov leta 1914, ko bo Božje kraljestvo [ki bo kmalu vzpostavljeno ali povzdignjeno na oblast] razbilo na koščke in požrlo vsa zemeljska kraljestva.« (str. 124)

Iz Zion’s Watch Tower, september 1883:

»Ker je štirideset let, od leta 1874 do leta 1914 po Kr., preroško označenih kot čas za spremembo zemeljske uprave, se ne zdi nerazumno domnevati, da bi se v istem obdobju lahko zgodile ustrezne fizične spremembe. Ne da bi pričakovali, da bodo vse spremembe dokončane v določenih štiridesetih letih, ampak da bodo do takrat temeljito uvedeni novi sistemi in ureditve, ki se bodo postopoma izboljševali in bodo dosegli popolno popolnost hkrati s tem, ko bo človeštvo na splošno doseglo absolutno povračilo popolnosti. Tako bosta enako popolna zemlja, kot tudi njen popolni gospodar (človek) oba pripravljena, da vstopita v neprekinjeno obdobje popolnosti, v katero ne bodo nikoli vstopili greh, smrt, bolečina ali žalost.« (str. 534)

Iz Zion’s Watch Tower, 15. januar 1892:

»Datum konca te ‘bitke’ je v Svetem pismu definitivno označen kot oktober 1914.« (str. 1355)

Iz Zion’s Watch Tower, 1. avgust 1892:

»Da bo strmoglavljenje sedanjih nominalnih cerkvenih sistemov potekalo pred strmoglavljenjem civilnih oblasti, je tako nakazano - prvo bo trajalo le do leta 1908, drugo pa do leta 1914.« (str. 1434)

Iz Zion’s Watch Tower, 15. julij 1894:

»Ne vidimo nobenega razloga za spremembo številk, niti jih ne bi mogli spremeniti, če bi jih hoteli. Verjamem, da so to Božji datumi in ne naši. Vendar imejte v mislih, da konec leta 1914 ni datum za začetek, temveč za konec časa stiske. (str. 1677)

Ali lahko Organizacija upravičeno trdi, da ne deluje kot prerok in ne govori v imenu Boga, ko pravi: »so… Božji datumi, ne naši«? Po štiridesetih letih premagovanja tega preroškega bobna bi bilo skrajno neiskreno trditi, da niso delovali kot preroki v Božjem imenu. Vendar pa publikacije Stražnega stolpa še naprej trdijo prav to.

Neuspela prerokba iz leta 1925

Čeprav se Vodstveni organ morda poskuša distancirati od Russell Ovih preroških neuspehov, pa je pri napovedih J. F. Rutherforda pribil svoje barve na jambor. Tako je zato, ker je uradni nauk iz publikacij Stražnega stolpa, da je Jezus leta 1919 imenoval vidne voditelje Stražnega stolpa za svoje zveste in diskretne sužnje, da bi pasli njegovo čredo.³⁴⁰ Prvi od teh voditeljev je bil sodnik Rutherford, ki je leta 1917 postal predsednik in na tem položaju vztrajal do svoje smrti leta 1942. V tem času je bil avtor številnih knjig in člankov ter postal glavni vir »duhovne hrane«, ki so jo razdeljevali čredi.

Kmalu po smrti C. T. Russella leta 1916 je Rutherford začel pridigati, da milijoni takrat živečih ne bodo nikoli umrli, in prerokoval, da se bo konec začel leta 1925.

To časovno obdobje, ki se je začelo leta 1575 pred 1. letom našega štetja, bi se moralo nujno končati jeseni leta 1925, ko se konča tip in se mora začeti veliki antitip. Kaj torej lahko pričakujemo, da se bo zgodilo? V tipu mora priti do popolne obnove; zato mora veliki antitip pomeniti začetek obnove vseh stvari. Glavna stvar, ki jo je treba obnoviti, je človeški rod k življenju; in ker drugi spisi dokončno določajo dejstvo, da bo prišlo do vstajenja Abrahama, Izaka, Jakoba in drugih starih zvestih ter da bodo ti deležni prve milosti, lahko pričakujemo, da bomo leta 1925 priča vrnitvi teh zvestih Izraelovih mož iz stanja smrti, da bodo vstali in v celoti obnovljeni v popolno človečnost ter postali vidni, zakoniti predstavniki novega reda stvari na zemlji.³⁴¹

ZEMELJSKI VLADARJI

Kakor smo že povedali, se bo veliki jubilejni cikel začel leta 1925. Takrat bo prepoznana zemeljska faza kraljestva. Apostol Pavel v enajstem poglavju Pisma Hebrejcem navaja dolg seznam zvestih mož, ki so umrli pred Gospodovim križanjem in pred začetkom izbora Cerkve. Ti nikoli ne morejo biti del nebeškega razreda; niso imeli nebeških upov, vendar ima Bog zanje pripravljeno nekaj dobrega. Po njegovi obljubi bodo vstali kot popolni ljudje in bodo predstavljali kneze ali vladarje na zemlji. (Ps 45:16; Iz 32:1; Mt 8:11) Zato lahko z gotovostjo pričakujemo, da bo leto 1925 zaznamovala vrnitev Abrahama, Izaka, Jakoba in zvestih starih prerokov, zlasti tistih, ki jih apostol imenuje v enajstem poglavju pisma Hebrejcem, v stanje človeške popolnosti.³⁴²

Na naslovnici knjige The Harp of God iz leta 1921 je bila ta pogumna trditev: »Prepričljiv dokaz, da milijoni zdaj živečih ne bodo nikoli umrli.«³⁴³

Da so njegovi bralci to razumeli kot zanesljivo preroško razlago, je razvidno iz neverjetno hitre rasti števila udeležencev na spominskem obeležju v letih pred »datumom«, kot je zapisano v knjigi Jehovove priče v božjem namenu.³⁴⁴

1922 - 32.661 udeležencev.

1923 - 42.000 udeležencev.

1924 - 62.696 udeležencev.

1925 - 90.434 udeležencev.

To je odličen primer moči lažnih prerokb, ki motivirajo ljudi. Če verjamejo v prerokbo, bo strah pred posledicami neupoštevanja preroškega opozorila zagotovil, da bodo ravnali v skladu z njo. Prav gotovo je razlog, da Jehova ni razkril ne dneva ne ure, ko se bo Kristus vrnil, saj ne želi, da bi mu služili iz strahu ali sebičnosti. Želi, da ga ubogamo iz vere - iz vere, da je dober in da bo držal svojo besedo ne glede na to, koliko časa bo trajalo.³⁴⁵

Kaj se neizogibno zgodi, ko se prerokba ne uresniči? Odgovor lahko poiščemo v zgodovini. Zaradi neuspeha Rutherfordove napovedi o milijonih zdaj živečih se je število privržencev Stražnega stolpa zmanjšalo z 90 434 leta 1925 na samo 17 380 do leta 1928.³⁴⁶ Zaradi Rutherfordove neuspele napovedi se je odcepilo približno 75 % vseh skupin študentov Svetega pisma, ki so bile prej povezane z Družbo Watch Tower!

Na tem mestu se velja ponovno sklicevati na knjigo Dopovedovanje iz Svetega pisma, ki nam pravi:

Prave in lažne preroke lahko prepoznamo po sadovih, ki se kažejo v njihovih življenjih in življenjih tistih, ki jim sledijo.³⁴⁷

Tako lahko lažnega preroka »prepoznamo po sadovih, ki se kažejo v [njegovem življenju]«. Kakšne sadove je Rutherford pokazal v svojem življenju?

Začnemo lahko z dejstvom, da je prevzel nadzor nad korporacijami Stražnega stolpa s taktiko plenilca korporacij.³⁴⁸ Nato je izkoristil svoj položaj moči, da bi spodbudil svojo napoved, da bo konec prišel do leta 1925. Ko to ni uspelo, se Rutherford v publikacijah ni nikoli opravičil za zavajanje svojih privržencev. Namesto tega je le poskušal prilagoditi njihova pričakovanja. Leta 1929 je Rutherford, ki je še vedno vztrajal pri svoji napovedi konca sveta, z doniranimi sredstvi kupil 10-sobni dvorec v španskem slogu v San Diegu in ga poimenoval »Beth Sarim«, kar pomeni »Hiša princev«. Ta velikanski izdatek je utemeljeval s tem, da naj bi v njej živeli ljudje, kakor so kralj David, Abraham, Izak in Jakob, ko bodo kmalu vstali od mrtvih.

Medtem je bil to odličen kraj za Rutherfordovo prezimovanje in za enega od njegovih dveh 16-valjnih cadillacov - zelo dragih avtomobilov v času, ko je država doživljala najhujšo gospodarsko krizo v svoji zgodovini in so zvesti kolporterji (zdaj imenovani pionirji) živeli od skromnega dobička od prodaje Rutherfordovih knjig.

Kar zadeva »vidne sadove« v življenjih njegovih privržencev, hitro upadanje števila udeležencev, ki so še vedno povezani z Rutherfordovo teologijo, pripoveduje znano zgodbo o razočaranju in izgubi vere, ki jo doživljajo tisti, ki zaupajo v ljudi in njihove napovedi. Koliko malčkov je Rutherfordova neumnost spotaknila?

Povzročanje izgube vere pri kristjanih je zelo hud greh. Jezus je dejal, da je tako hud, da bi bilo bolje, če bi mu na vrat privezali velik kamen in ga vrgli v globoko, modro morje, kakor pa da se sooči s polno kaznijo, ki mu pripada.³⁴⁹ Vendar Jezusovega opozorila priče ne upoštevajo, saj so naučene zlahka opravičiti nekaj tako hudega, kakor je neuspela napoved iz leta 1925, češ da je to zgolj posledica človeške nepopolnosti.

Toda ali nas Sveto pismo uči, naj to počnemo? Ali nam pravijo, da če kristjan stori napako, ki vpliva na vero drugih kristjanov, mu ni treba priznati, kako je prizadel druge, se opravičiti, prositi za odpuščanje in se popraviti? Ali smo videli dokaze, da so voditelji Organizacije po svojih številnih preroških neuspehih ravnali tako?

Lažni prerok je v bistvu lažnivec, in vemo, da bodo zagrizeni lažnivci poskušali zakriti svoje sledi tako, da si bodo izmislili nove laži v podporo starim.

Ali lahko tako velik preroški fiasko, kakor je bila kampanja Milijoni, ki zdaj živijo, ne bodo nikoli umrli iz leta 1925, opravičimo kot napako enega nepopolnega, a dobronamernega človeka? Ne pozabite, da Vodstveni organ trdi, da je Rutherford eden izmed njih, del zvestega in preudarnega sužnja, ki ga je Jezus imenoval, da od leta 1919 hrani njegovo čredo. Zato je bil po njihovem lastnem nauku in po Rutherfordovi trditvi, da je v neposredni komunikaciji z Jehovo,³⁵⁰ on kanal, ki ga je Bog uporabljal za komunikacijo s svojim zvestim ljudstvom. Ali nismo glede na to neizprosno naivni, če rečemo, da ni sodeloval pri utrjevanju lažne prerokbe, ampak se je preprosto zmotil?

Neuspela prerokba iz leta 1975

Moja pokojna žena se je spominjala razprave, ki je potekala med nekaterimi brati in sestrami po izidu Stražnega stolpa 15. oktobra 1966, ki je poročal o zborovanju tistega leta in izdaji nove knjige.

Tukaj je opisano, kaj jih je tako navdušilo.

»Da bi v tem kritičnem času pomagali bodočim Božjim sinovom, »je napovedal predsednik Knorr«, je izšla nova knjiga v angleščini z naslovom ‘Life Everlasting-in Freedom of the Sons of God’.« Na vseh zbirališčih, kjer je bila knjiga izdana, so jo sprejeli z navdušenjem. Množice so se zbirale ob stojalih in kmalu so se zaloge knjige izčrpale. Takoj so začeli preučevati njeno vsebino. Bratje niso potrebovali veliko časa, da so našli tabelo, ki se začenja na strani 31 in kaže, da se 6.000 let človekovega obstoja konča leta 1975. Razprava o letu 1975 je zasenčila vse drugo.³⁵¹

Ko je izšla knjiga Večno življenje, sem bil star 17 let.³⁵² Spomnim se, da sem jo preučeval v našem torkovem večernem študiju knjige v občini, in živo se spominjam navdušenja, ki ga je povzročila med brati in sestrami. Ni skrivnost, kaj je skupnost Jehovovih prič tako navdušilo. Kako drugače bi se skupina kristjanov, ki je bila že pripravljena in vsak trenutek pričakovala Harmagedon, odzvala ob branju naslednjega odlomka iz pravkar izdane knjige:

Objavljeni časovni razpored, ki izhaja iz te neodvisne študije, navaja datum stvarjenja človeka 4026 pr. n. št. V skladu s to zaupanja vredno svetopisemsko kronologijo se bo šest tisoč let od stvarjenja človeka končalo leta 1975, sedmo obdobje tisočletne človeške zgodovine pa se bo začelo jeseni 1975 pr. n. št. Torej se bo šest tisoč let človekovega obstoja na zemlji kmalu končalo, da, v tej generaciji… Torej bomo v naši generaciji čez ne veliko let prišli do tega, kar bi lahko Jehova Bog obravnaval kot sedmi dan človekovega obstoja. Kako primerno bi bilo, da bi Jehova Bog iz tega prihajajočega sedmega tisočletnega obdobja naredil sabatno obdobje počitka in osvoboditve, veliki jubilejni sabat za oznanjevanje svobode po vsej zemlji za vse njene prebivalce! To bi bilo res pravočasno za človeštvo. Prav tako bi bilo zelo primerno z Božje strani, kajti ne pozabite, da je pred človeštvom tisto, o čemer zadnja knjiga Svetega pisma govori kot o tisočletni vladavini Jezusa Kristusa nad zemljo, tisočletni Kristusovi vladavini… To ne bi bilo zgolj naključje ali nesreča, ampak bi bilo v skladu z ljubečim namenom Jehove Boga, da bi vladavina Jezusa Kristusa, ‘Gospoda sobote’, potekala vzporedno s sedmim tisočletjem človekovega obstoja.³⁵³

Organizacija je še naprej podpihovala vročico, ki jo je povzročila njena publikacija. Na vsakem polletnem okrajnem zboru in letnem območnem zborovanju smo slišali govore, ki so se nanašali na leto 1975. Prepričan sem, da se je spodbuda za promocijo tega leta z govori na zborovanjih zgodila zaradi implicitne podpore, ki jo je na zborovanju v Baltimoru leta 1966 dal podpredsednik Fred Franz in je bila pozneje objavljena v Stražnem stolpu, da jo je lahko brala svetovna skupnost JP:

LETO 1975

Na baltimorskem zborovanju je brat Franz v svojem zaključnem govoru podal nekaj zanimivih pripomb glede leta 1975. Začel je z besedami: »Tik preden sem stopil na govorniški oder, je k meni pristopil mladenič in rekel: ‘Kaj pomeni to leto 1975? Ali pomeni to, to ali kaj drugega?’« Brat Franz je deloma nadaljeval: »Opazili ste tabelo [na straneh 31-35 v knjigi Življenje večno - v svobodi Božjih sinov]. Iz nje je razvidno, da se bo 6.000 let človeške izkušnje končalo leta 1975, torej čez približno devet let. Kaj to pomeni? Ali to pomeni, da se je Božji dan počitka začel leta 4026 pred našim štetjem? Lahko bi bilo. Knjiga Večno življenje ne trdi, da se ni začelo. Knjiga zgolj predstavlja kronologijo. Lahko jo sprejmete ali zavrnete. Če je tako, kaj to pomeni za nas? [Nato je na dolgo in široko pokazal, da je datum 4026 pred našim štetjem izvedljiv kot začetek Božjega dneva počitka.]

Kaj pa leto 1975? Kaj bo pomenilo, dragi prijatelji?« je vprašal brat Franz. »Ali to pomeni, da bo Harmagedon končan in satan zvezan do leta 1975? Lahko! Lahko! Pri Bogu je vse mogoče. Ali to pomeni, da bo do leta 1975 padel veliki Babilon? Lahko. Ali to pomeni, da bo napad Goga iz Magoga izveden na Jehovove priče, da bi jih izbrisal, nato pa bo tudi sam Gog izločen iz igre? Lahko. Vendar tega ne trdimo. Pri Bogu je vse mogoče. Vendar ne pravimo. In naj nihče od vas ne govori konkretno o ničemer, kar se bo zgodilo od zdaj do leta 1975. Toda bistvo vsega tega je naslednje, dragi prijatelji: Čas je kratek. Čas se izteka, o tem ni dvoma.

Ko smo se leta 1914 bližali koncu poganskih časov, ni bilo nobenega znamenja, da se bodo ti časi končali. Razmere na zemlji nam niso dale nobenega namiga o tem, kaj se bo zgodilo, celo še junija tistega leta. Potem se je nenadoma zgodil umor. Izbruhnila je prva svetovna vojna. Vse ostalo veste. Sledili so lakota, potresi in kuge, kakor je Jezus napovedal, da se bo zgodilo.

Kaj pa imamo danes, ko se približujemo letu 1975? Razmere niso bile mirne. Imeli smo svetovne vojne, lakoto, potrese, kuge in te razmere imamo še vedno, ko se približujemo letu 1975. Ali te stvari kaj pomenijo? Te stvari pomenijo, da smo v »času konca«. Konec pa mora nekoč priti. Jezus je rekel: »Ko se te stvari začnejo dogajati, se dvignite in dvignite glave, ker se bliža vaša osvoboditev.« (Lk 21:28) Torej vemo, da je ob prihodu leta 1975 naša osvoboditev še toliko bližje.³⁵⁴

Tako območni kot okrajni nadzorniki so podpihovali ogenj špekulacij. Spomnim se, da sem bil leta 1972 na zborovanju območja na Floridi in sem slišal okrožnega nadzornika Charles Sinutko, ki je govoril o tej temi. Njegove govorniške sposobnosti so me zelo navdušile. Tukaj je odlomek iz njegovega govora, ki ga je imel leta 1967 na območnem zborovanju v Sheboyganu v Wisconsinu:

Kot Jehovove priče, kot tekači, čeprav smo nekateri postali nekoliko utrujeni, se zdi, kakor da je Jehova poskrbel za meso v pravem času, saj je pred vsemi nami postavil nov cilj: novo leto; nekaj, po čemer moramo poseči, in zdi se, da je vsem nam dal toliko več energije in moči v tem zadnjem zagonu za ciljno črto, in to je leto 1975. Kakor je dejal eden od bratov: »Ostanite živi do 75. leta« (v angleščini se rima; “Stay alive till 75”)³⁵⁵

Spomnim se programov zborovanj, v katerih je govornik dejansko odšteval mesece do ciljne črte.³⁵⁶ Ti ugledni voditelji Watch Tower-ja so zagotovo čutili podporo Organizacije, ko so tako odločno govorili v podporo temu nauku. Fred Franz je še naprej spodbujal svojo priljubljeno teorijo, da se bo 6000 let človekovega obstoja končalo leta 1975, kar bo imelo velike posledice za svet vse do grenkega konca leta 1975.³⁵⁷ Dokumentirano je, da je celo 10. februarja 1975 na skupščini v Los Angelesu s tribune še vedno promoviral to leto:

In če obrnemo stran 35, začnemo videti leto devetnajststo petinsedemdeset, v katerem se dejansko nahajamo. In kaj piše v zvezi z letom 1975? Piše: konec, zdaj opazite to, konec šest tisočletnega dneva človekovega obstoja v zgodnji jeseni. In potem nas popelje onkraj tega, onkraj tega leta, naslednji datum je 2975. Vidite torej, da nam do leta 1975 ni ostalo veliko. Končalo se bo ob sončnem zahodu 5. septembra, in to takoj po 5. septembru, zato se mora začeti tisočletno kraljestvo Gospoda Jezusa Kristusa, da bi se izpolnilo zadnjih tisoč let velikih sedmih Božjih ustvarjalnih dni, in pričakujejo, da bo prišlo do velike stiske in uničenja velikega Babilona ter uničenja vseh političnih sistemov tega sveta, nato pa do zvezanja satana in njegovih demonov ter njihovega propadanja, kar se bo zgodilo pred koncem tega leta, tega leta devetnajsto petinsedemdeset, in takoj zatem se bo začelo tisočletno vladanje Gospoda Jezusa Kristusa. To je vse, kar piše o letu 1975. (Občinstvo ploska.)³⁵⁸

Tisto leto je to temo ohranil živo, ko je imel zaključno predavanje za razred misijonarjev v Gileadu, kakor je poročal Stražni stolp maja 1975:

Drugi govornik, podpredsednik društva F. W. Franz, je poslušalce prepričal o nujnosti krščanskega oznanjevalnega dela. Poudaril je, da se bo po zanesljivi svetopisemski kronologiji 6.000 let človeške zgodovine po luninem koledarju končalo septembra letos. To sovpada s časom, ko »bo človeška vrsta [skoraj] pomrla od lakote«, poleg tega pa se bo soočila tudi z zastrupljanjem z onesnaževanjem in uničevanjem z jedrskim orožjem. Franz je dodal: »Nobene podlage ni da bi verjeli, da bi človeštvo, ki se sooča s tem, s čimer se sooča zdaj, lahko obstajalo še sedmo tisočletno obdobje« v sedanjem sistemu stvari.

Ali to pomeni, da natančno vemo, kdaj bo Bog uničil ta stari sistem in vzpostavil novega? Franz je pokazal, da ne, saj ne vemo, kako kratek je bil časovni razmik med stvarjenjem Adama in stvarjenjem Eve, ko se je začel Božji dan počitka, dolg sedem tisoč let. (Heb 4:3, 4) Toda, poudaril je, »ne smemo misliti, da je to leto 1975 za nas nepomembno«, saj Sveto pismo dokazuje, da je Jehova »največji kronolog« in »imamo datum sidra, leto 1914, ki označuje konec poganskih časov. »Zato,« je nadaljeval, »smo polni pričakovanja za bližnjo prihodnost, za našo generacijo.«³⁵⁹

Smešno naivno bi bilo predstavljati si, da se vodstvo tako strogo nadzorovane organizacije, kakor so Jehovove priče, ne bi zavedalo naraščajočega pričakovanja, ki se je v tistem obdobju širilo med ljudmi. Če kdo še vedno dvomi o tem, naj upošteva dokaze iz lastnih publikacij Družbe.

Samo pomislite, bratje, do konca 6000 let človekovega obstoja na zemlji nas loči le še približno devetdeset mesecev. Ali se spomnite, kaj smo se učili na zborovanjih lansko poletje? Večina danes živečih ljudi bo verjetno živa, ko bo izbruhnil Harmagedon, in za tiste, ki bodo takrat uničeni, ni upanja na vstajenje.³⁶⁰

Bližnja prihodnost bo zagotovo polna vrhunskih dogodkov, saj se ta stari sistem bliža svojemu popolnemu koncu. V največ nekaj letih se bodo izpolnili zadnji deli svetopisemskih prerokb, ki se nanašajo na te »zadnje dni«.³⁶¹

V publikacijah Družbe je na to temo preveč referenc, da bi jih lahko navedel na tem mestu, vendar jih bom navedel le nekaj in vas spodbudil, da jih poiščete in si ogledate kontekst:

Ne glede na datum konca tega sistema je torej jasno, da se preostali čas skrajšuje, saj je do konca 6000-letne človeške zgodovine ostalo le še približno šest let.³⁶²

Če ste mladi, se morate soočiti z dejstvom, da se v sedanjem sistemu stvari ne boste nikoli postarali.³⁶³

Dejstvo, da je minilo že štiriinpetdeset let obdobja, ki se imenuje »zadnji dnevi«, je zelo pomembno. To pomeni, da je le še nekaj let, preden bo Bog uničil pokvarjeni sistem, ki vlada na zemlji.³⁶⁴

Ali naj bi na podlagi te študije sklepali, da se bo bitka pri Armagedonu končala do jeseni 1975 in da se bo takrat začela dolgo pričakovana tisočletna Kristusova vladavina?… Morda bo šlo le za razliko tednov ali mesecev, ne pa let.³⁶⁵

Če sporočilo ni bilo dovolj jasno, je bila 8. oktobra 1971 v številki revije Awake! na voljo celo grafična časovnica, prikazana na sliki 19.

Slika 19. V reviji Prebudite se! z dne 8. oktobra 1971 je bila ta časovnica opremljena z napisom: »Ko se približujemo koncu 6000-letne človeške zgodovine, sredi sedemdesetih let, obstaja vznemirljivo upanje na veliko olajšanje.«

Ko sedimo tukaj 50 let pozneje, se zdi neumno, da je bil takšen odnos pričakovanja tako razširjen med svetovno skupnostjo Jehovovih prič, vendar je bila večina izmed nas kriva za to. Ujeli smo se v navdušenje in nismo želeli razmišljati o tem, da bi se konec lahko zavlekel. Tudi sam sem bil med njimi. Spomnim se, da sem med prazniki ob koncu leta, ko se je leto 1970 bližalo koncu, sedel s prijateljem in razmišljal o številu let, ki so nam ostala v tem sistemu stvari.

Ta prijatelj je še vedno živ in še vedno pričakuje, da bo konec kmalu prišel. Jaz pa sem spoznal, kako neumen sem bil, ko si nisem vzel k srcu Jezusovega opozorila učencem, da »nihče ne pozna ne dneva ne ure.« Morda se sami sprašujete, zakaj Jehovove priče, ki trdijo, da so tako vneti preučevalci Svetega pisma, tega Gospodovega opozorila takrat niso vzeli na znanje? No, Organizacija je imela takrat svoj poseben način ravnanja z nasprotniki, kakor vidimo v tem članku iz leta 1968 v Stražnem stolpu:

Nekaj je popolnoma gotovo: svetopisemska kronologija, podkrepljena z izpolnjenimi svetopisemskimi prerokbami, kaže, da se bo šest tisoč let človekovega obstoja kmalu izteklo, da, še v tej generaciji! (Mt 24:34) To torej ni čas za brezbrižnost in samozadovoljstvo. To ni čas, da bi se igrali z Jezusovimi besedami, da »o tistem dnevu in uri nihče ne ve, ne angeli v nebesih ne Sin, ampak samo Oče«. (Mt 24:36) Nasprotno, to je čas, ko bi se morali močno zavedati, da se konec tega sistema stvari hitro približuje svojemu nasilnemu izteku. Da ne bo pomote, dovolj je, da Oče sam pozna tako »dan kakor tudi uro«!

Tudi če ne vidimo dlje ko do leta 1975, ali je to razlog za manjšo aktivnost? Apostoli niso videli niti tako daleč; o letu 1975 niso vedeli ničesar.³⁶⁶

Ali bi pravi prerok, ki po merilih Organizacije govori »v skladu z Božjo besedo in spodbuja resnično čaščenje«³⁶⁷, kdajkoli predlagal, da bi uporaba jasnega in nedvoumnega Gospodovega opozorila pomenila »igranje z njegovimi besedami«? To zveni bolj kot dejanja lažnega preroka, kajne?

Posledice fiaska preroštva leta 1975

Vem, da bodo mnoge Jehovove priče težile k temu, da bi celoten fiasko iz leta 1975 zavrnile kot posledico tega, da so se nepopolni ljudje v svoji vnemi, da bi se pripravili na konec, nekoliko pregrešili. Verjeli bodo, da ni bilo slabega namena. To lahko trdim z gotovostjo, saj sem tudi sam nekoč tako mislil. Vem, da je bila moja pripravljenost, da jih opravičim, takrat bolj povezana s potrebo po ohranitvi trdnjave moje vere kakor s čim drugim. Takšna je bila nedvomno drža mnogih v tistem času, čeprav je bilo precejšnje število tistih, ki niso bili tako popustljivi in so na koncu zapustili Organizacijo.

Kljub temu me je celotna epizoda še dolga leta vznemirjala. Težava zame in za mnoge druge ni bil preroški neuspeh - čeprav bi moral biti, če se ozrem nazaj - ampak nepripravljenost vodstva, da prevzame odgovornost zanj. Vodstvo Organizacije je bilo v celoti odgovorno za spodbujanje leta 1975 s zborovanjskega odra in tudi prek publikacij.

Zveste Jehovove priče so zaupale ljudem, ki so trdili, da so Božji komunikacijski kanal. Mnogi so močno spremenili svoja življenja, žrtvovali so službo, izobrazbo in celo možnost, da bi si ustvarili družino. Vodstveni organ se je zavedal teh žrtev, kakor kažejo naslednji citati:

Slišati je poročila o bratih, ki prodajajo svoje domove in premoženje ter nameravajo do konca svojih dni živeti v tem starem sistemu v pionirski službi. Vsekakor je to dober način, kako preživeti kratek čas, ki je ostal do konca hudobnega sveta.³⁶⁸

Danes je velika množica ljudi prepričana, da se bliža še večje uničenje. Dokaz je, da se bo Jezusova prerokba v kratkem močno izpolnila, in sicer na celotnem sistemu stvari. To je bil glavni dejavnik, ki je vplival na mnoge pare, da so se odločili, da v tem času ne bodo imeli otrok.³⁶⁹

V mojem primeru se je oče predčasno upokojil in našo družino preselil v Cali v Kolumbiji, da bi služil tam, kjer je bila »potreba večja«. Mojo sestro je odpeljal iz srednje šole in ji pustil le 10. razred osnovne šole. Odločil sem se, da se bom odpovedal univerzitetni izobrazbi, ker je bil konec tako blizu, čeprav sem si želel študirati elektroniko. Ko je zmanjkalo denarja, je bil oče prisiljen živeti s skromno polovično pokojnino. Oba moja starša sta umrla v osemdesetih letih prejšnjega stoletja in nikoli nista dočakala konca, za katerega je Organizacija obljubljala, da bo do takrat zagotovo prišel.

Glede na vse te nepotrebne žrtve bi si človek mislil, da iskreno opravičilo ne bi bilo preveč. Toda leta 1976 smo v Stražnem stolpu dobili le opomin, ki je krivdo prevalil na navadne Jehovove priče.

¹¹ Morda so nekateri, ki so služili Bogu, načrtovali svoje življenje v skladu z napačnim pogledom na to, kaj naj bi se zgodilo na določen dan ali v določenem letu. Morda so zato odložili ali zanemarili stvari, za katere bi sicer skrbeli. Vendar so spregledali bistvo svetopisemskih opozoril glede konca tega sistema stvari, saj so mislili, da svetopisemska kronologija razkriva točno določen datum…

¹³ Ali je Jezus mislil, da bi morali svoje finančne in posvetne zadeve prilagoditi tako, da bi nas naša sredstva pripeljala do določenega datuma, za katerega bi lahko mislili, da pomeni konec? Če naša hiša resno propada, bi jo morali pustiti, če predpostavimo, da jo bomo potrebovali le še nekaj mesecev? Ali pa če kdo v družini morda potrebuje posebno zdravstveno oskrbo, ali naj rečemo: »No, to bomo odložili, ker je čas, da ta sistem stvari odide, že tako blizu?«? Takšnega razmišljanja Jezus ni svetoval…

¹⁵ Vendar pa ni priporočljivo, da se usmerimo na določen datum in pri tem zanemarimo vsakdanje stvari, za katere bi kot kristjani običajno skrbeli, na primer stvari, ki jih mi in naše družine resnično potrebujemo. Morda pozabljamo, da ko bo prišel »dan«, to ne bo spremenilo načela, da morajo kristjani ves čas skrbeti za vse svoje odgovornosti. Če je bil kdo razočaran, ker ni sledil temu razmišljanju, naj se zdaj osredotoči na to, da prilagodi svoje stališče in uvidi, da ni bila Božja beseda tista, ki ga je spodnesla ali zavedla in prinesla razočaranje, ampak da je njegovo lastno razumevanje temeljilo na napačnih predpostavkah.³⁷⁰

Zaradi tega se zdi, da so »napačne predpostavke« delo občinskih oznanjevalcev, ki so se »usmerili na določen datum«. Napačne predpostavke so bile objavljene in večkrat oglaševane, tako prek publikacij kakor tudi od uglednih članov centrale.

Kaj se zgodi danes, če se odločite, da boste kakšno učenje v publikaciji označili za napačno predpostavko? Hitreje, kakor bi lahko rekli »odpadnik«, se boste znašli v zadnjem prostoru Kraljestvene dvorane in se soočili z nekaj starešinami.

Nato pa še dodatno žalijo s tem, kar so zapisali:

¹⁷ Sveto pismo nam vedno znova govori, da bo konec za svet popolno presenečenje. Apostol je o tem govoril, ko je rekel: »Sami dobro veste, da bo Jehovov dan [sodbe] prišel kot tat ponoči.« (1. Tes 5:2) Da pravi kristjani ne bi bili ‘prehitevani kot tatovi’, je Jezus že takrat rekel svojim učencem, danes pa nam: »Zato bedite, ker ne veste, kateri dan pride vaš Gospod.« Nato je rekel: »Gospod bo prišel: Dokažite, da ste pripravljeni, kajti ob uri, za katero ne mislite, da je, pride Sin človekov.« (Mt 24:42-44) Te jasne Jezusove izjave kažejo, da Božji služabniki ne bodo nikoli izvedeli datuma Kristusovega »prihoda« za sodbo, dokler se ta dejansko ne zgodi. Dejansko bo prišel ob času, ki se jim bo zdel »malo verjeten« (Lk 12:39, 40).³⁷¹

Pravzaprav so imeli nesramno drznost svetovati svetovni skupnosti Jehovovih prič, naj uporabi Mateja 24:36 - saj veste, Jezusove besede, za katere so nam prej rekli, naj se z njimi ne igramo!?³⁷²

To opozorilo imenujejo »jasne Jezusove izjave«. Zakaj so bile te izjave leta 1976 tako jasne, le nekaj let prej pa so kritizirali vsako pričo, ki se je sklicevala na opozorilo iz teh »jasnih izjav«, kot nekoga, ki se »igra« z Gospodovimi besedami?

V tem je prisotna določena stopnja brezsramnosti in hinavščine, ki je povzročila veliko razburjenja med bratstvom. Ta odpor je prisilil Vodstveni organ, da je preučil svoj položaj in nazadnje sprejel nekaj ukrepov za pomiritev črede. Kljub temu smo v pravi maniri lažnega preroka, ki je s hrbtom obrnjen proti zidu, namesto skrajnega opravičila in iskrenega kesanja dobili ta beden poskus, objavljen v marčevskem Stotniku leta 1980, približno pet let po dejstvu. Zgolj en sam stavek, napisan v pasivnem času, ki komajda priznava, da bi lahko bila krivda, ki bi jo morali deliti z sočastilci. To bi bilo težko imenovati opravičilo.

Ob izidu knjige Življenje večno v svobodi Božjih sinov, in njenih pripombah o tem, kako primerno bi bilo, da bi bila Kristusova tisočletna vladavina vzporedna s sedmim tisočletjem človekovega obstoja, se je vzbudilo veliko pričakovanje glede leta 1975. Takrat in pozneje so bile podane izjave, v katerih je bilo poudarjeno, da je to le možnost. Žal pa so bile poleg teh previdnostnih informacij objavljene tudi druge izjave, ki so nakazovale, da je takšna uresničitev upanja do tega leta bolj verjetna kakor zgolj možna. Obžalovanja vredno je, da so te zadnje izjave očitno zasenčile previdne izjave in prispevale k povečanju že začetih pričakovanj.³⁷³

To je še najbližje temu, da bi dejansko prevzeli odgovornost za zavajanje milijonov ljudi. Opazite, da ne gre za opravičilo. V najboljšem primeru gre za polovičen poskus pomiritve množic.

»Objavljene so bile tudi druge izjave…«! Kdo je objavil te druge izjave?

»Obžalovanja vredno je…«! Voditelji Stražnega stolpa se spet vrnejo k pasivnemu času, da bi se izognili odgovornosti. Zakaj ne bi napisali: »Obžalujemo, da smo objavili izjave, ki so daleč naokoli zasenčile redke in slabe opozorilne izjave.«

Očitno je bilo zaradi tega očitnega prelaganja krivde v vrstah tako burno, da so morali sodelavci na sedežu izdati preklic, vendar se, kakor se zdi, niso mogli odločiti, da bi priznali krivdo. Ne najdemo nobenega kesanja in odkritosrčnosti podobni kesanju kraljev, ki jih najdemo v Pismu, ki jih je pestila krivda, na primer kralja Davida, ki so prosili Boga za odpuščanje. V tem istem članku v marčevskem Stražnem stolpu iz leta 1980 smo dobili naslednje:

V svoji številki z dne 15. julija 1976 je Stražni stolp v komentarju o neprimernosti postavljanja ciljev na določen datum zapisal: »Če je bil kdo razočaran, ker ni sledil temu razmišljanju, naj se zdaj osredotoči na to, da prilagodi svoje stališče in uvidi, da ni bila Božja beseda tista, ki ga je spodletela ali prevarala in prinesla razočaranje, ampak da je njegovo lastno razumevanje temeljilo na napačnih predpostavkah.« Z besedami »kdor koli« je Stražni stolp vključil vse razočarane Jehovove priče, torej tudi osebe, ki so imele opraviti z objavo informacij, ki so prispevale k povečanju upanja, osredotočenega na ta datum. [Kurzivna pisava v kopiji]³⁷⁴

Pet let so potrebovali, da so zbrali pogum in izdali ta mlačen odgovor. Še enkrat se niso opravičili. Namesto tega se igrajo žrtev. »Bili smo prav tako razočarani kot vi.«

Oh, no, mislim, da je potem vse v redu, kajne?

Ena od stalnih značilnosti vsakega lažnega preroka je nepripravljenost na opravičilo in popravo krivic.

Ena izmed najbolj srhljivih izjav v tej številki Stražnega stolpa iz leta 1980 je zapisana v sedmem odstavku.

Pomembno je vsakodnevno življenje kristjana. Ne sme živeti niti enega dneva, ne da bi se zavedal, da je pod Jehovovo ljubečo skrbjo in vodstvom, in se mu mora podrediti, pri čemer se mora zavedati, da mora odgovarjati za svoja dejanja.³⁷⁵

Pisci Stražnega stolpa se niti niso mogli odločiti, da bi se vključili. Ne gre za »mi moramo odgovarjati za svoja dejanja«, ampak je on - ubogi zavedeni, zaupljivi občinski oznanjevalec, ki je zvesto poslušal, ubogal, a ni bil blagoslovljen - tisti, ki mora odgovarjati za svoja dejanja.

Zakaj bi nas moral neuspeh iz leta 1975 skrbeti zdaj?

Morda boste pomislili, da je to že stara zgodovina in da nas to zdaj ne bi smelo zanimati. Vsi člani Vodstvenega organa, ki so spodbujali to neuspešno prerokbo, so izginili in nihče od sedanjih članov Vodstvenega organa ni bil neposredno vpleten. Vendar pa je realno stanje povsem drugačno.

Če sedanji člani Vodstvenega organa želijo, da jih imamo za prave preroke, morajo izpolnjevati standarde, ki so jih sami postavili. Če naštejemo dve merili, ki smo ju obravnavali na začetku tega poglavja in sta vzeti iz knjige Insight,³⁷⁶ pravi prerok:

Govori v skladu z Božjo besedo in spodbuja pravilno čaščenje,

Zagovarja pravičnost in izraža Božjo misel.

Zato pravi prerok ne bi prikrival krivic in ne bi krivil nedolžnega za grehe drugega. Pravi prerok ne izkrivlja dejstev in ne laže. Je ponižen, ljubi pravičnost, izvaja pravičnost in se ravna po Božjem umu.³⁷⁷

Ob upoštevanju teh dveh načel razmislite, kaj je sedanji Vodstveni organ storil na regionalnem zborovanju leta 2017 v drami Ne obupajte, da bi se povezalo z grehi svojih predhodnikov. Glavni junak v drami je izpovedal naslednje:

Nikoli si nisem mislil, da bo ta sistem trajal tako dolgo, in prav gotovo si nisem mislil, da bom postal dedek. … ko sem bil star približno toliko ko ti, sem pravkar postal novopečeni oče. … leta pozneje nas je doletela še ena preizkušnja, saj veste, takrat so nekateri pričakovali določen datum, ki je pomenil konec tega starega sistema stvari… redki so šli tako daleč, da so prodali svoje domove in pustili službo.

Nato razloži, kako je premagal to preizkušnjo svoje vere.

Na srečanjih in pri osebnem študiju sem se spominjal Jezusovih besed: »Nihče ne pozna dneva ali ure.« Posvečen sem bil Jehovu in ne datumu.

Kdor ni doživel tistega obdobja, kakor sem ga jaz, bi iz tega sklepal, da je do preizkusa prišlo, ker so nekateri prehitevali navodila Organizacije. Nihče ne bi na podlagi tega, kar je predstavljeno v tej zborovanjski drami, sklepal, da so bili člani Vodstvenega organa tisti, ki so bili odgovorni za to, da so priče »gledale na določen datum, ki naj bi pomenil konec starega sistema stvari.« Poleg tega glavni junak te drame trdi, da se je pred obupom rešil tako, da je hodil na sestanke in se ukvarjal z osebnim študijem. Kakšen nesmisel! Obiskovanje srečanj in preučevanje publikacij sta bili stvari, ki sta nas ohranjali v pričakovanju leta 1975. To so bile stvari, ki so podžigale našo vročico pričakovanja.

Zadnja točka je gola laž! Nismo bili spomnjeni na to, kar je rekel Jezus: »Nihče ne pozna dneva in ure.« Nasprotno, svetovali so nam, naj se »ne igramo s temi besedami.«

Ni bilo nobenega očitnega razloga, da bi sedanji Vodstveni organ sploh obudil to bolečo epizodo iz zgodovine Jehovovih prič. Zakaj so to storili, namesto da bi pustili speče pse ležati, lahko samo ugibamo, vendar pa jih dejstvo, da so to storili na ta način, ko so poskušali svoje predhodnike oprostiti krivde z izkrivljanjem zgodovinskih dejstev in dejanskim laganjem o preteklosti, jasno označuje kot lažne preroke. Kako bi lahko videli drugače?

Kakor smo že prebrali, je beseda »prerok« v grščini prophétés, kar pomeni več ko le napovedovanje prihodnosti. Po Strongovi konkordanci pomeni »prerok (razlagalec ali napovedovalec božje volje)« in se uporablja za »preroka, pesnika; osebo, nadarjeno za razlaganje božje resnice.«

Zato je Samarijanka v Jn 4:19 Jezusu rekla: »Gospod, vidim, da si prerok,« čeprav ji Jezus ni napovedal prihodnosti, ampak ji je razkril dogodke iz preteklosti.

Organizacija je napovedala, da se bo leta 1975 končalo 6000 let človeške zgodovine. Napovedala je tudi, da bo konec sedanjega sistema stvari nastopil tistega leta ali blizu njega. Ta epizoda predstavlja največji preroški neuspeh sodobne Organizacije Jehovovih prič. Vendar se je sedanji Vodstveni organ, namesto da bi »razlagal božansko resnico« in priznal greh prejšnjega Vodstvenega organa, odločil, da ga prikrije v video predstavitvi na regionalnem zborovanju leta 2017, ki je vključevala laganje o zgodovinskih dejstvih.

Vsi vemo, kaj se je zgodilo z Ananijem in Safiro, ko sta lagala, da sta zadržala del denarja, ki sta ga po lastnih trditvah prejela in darovala od prodaje svojega premoženja. To je bila laž, ki ni nikomur neposredno škodovala, vendar ju je Bog zaradi tega usmrtil. Koliko hujša bo sodba za tiste, ki so s svojimi lažmi škodovali življenjem milijonov ljudi, zaradi katerih lažnih naukov so mali izgubili vero in zamudili odrešitev in ki se še danes niso pokesali?³⁷⁸

Nevarnost ostaja

Lažni preroki so zelo nevarni. Želijo nas zapeljati stran od našega Gospoda Jezusa in našega Boga Jehove, tako da nas prisilijo, da sledimo njihovim nasvetom, pravilom in razlagi Svetega pisma. To ni nič novega. Prerok Nehemija je naletel na prav takšnega lažnega preroka in bi lahko izgubil svoj dober položaj pri Bogu, če ne bi prepoznal, kaj ta človek v resnici je.

Zatem sem šel v hišo Šemajája, ki je bil Delajájev sin in Mehetabélov vnuk. Šemajá, ki takrat ni zapuščal svoje hiše, mi je rekel: »Sestaniva se v hiši pravega Boga, v templju, in zapriva vrata templja, ker bodo prišli, da bi te ubili. Ponoči bodo prišli, da bi te ubili.« Jaz pa sem mu rekel: »Ali naj človek na mojem položaju beži? Ali lahko človek, kakršen sem jaz, vstopi v tempelj in ostane živ? Ne bom vstopil!« Ugotovil sem, da Šemajája ni poslal Bog, ampak da je proti meni prerokoval zato, ker sta ga najela Tobíja in Sanbalát. Najela sta ga zato, da bi me prestrašila in navedla na greh. Tako bi me na podlagi tega lahko spravila na slab glas in me osramotila. »Spominjaj se, o moj Bog, vsega, kar sta storila Tobíja in Sanbalát, pa tudi prerokinje Noádje in drugih prerokov, ki so me neprestano skušali prestrašiti.« Obzidje je bilo dokončano 25. dne meseca elúla, v 52 dneh. (Nehemija 6:10-15 NWT 2013)

Nehemija je spoznal, da tega preroka ni poslal Bog, ampak je bil najet, da bi ga prestrašil in tako pripravil do greha.

Ali so Jehovove priče v podobnem položaju kot Nehemija? Ali obstaja možnost, da jih bo Vodstveni organ spet zapeljal na napačno pot, kot se je to zgodilo v preteklosti v letih 1914, 1925 ali 1975? Ali se je Vodstveni organ končno naučil lekcije in opustil preroške napovedi? Očitno ne! Še aprila leta 2022 smo lahko razmišljali o tej razglasitvi:

15. Zakaj moramo Jehovovemu vodstvu zaupati bolj kot kdaj prej?

¹⁵ Ko se približuje konec te stvarnosti, moramo Jehovovemu vodstvu zaupati bolj kot kdaj prej. Zakaj? Med veliko stisko bomo morda dobili navodila, ki bodo videti čudna, nepraktična ali nelogična. Seveda Jehova ne bo z nami govoril osebno. Navodila nam bo verjetno priskrbel po postavljenih bratih. To zagotovo ne bo čas, da bi kritizirali navodila, dvomili o njih ali se spraševali: Ali je to res od Jehova ali pa odgovorni bratje delajo po svoje? Kako boš ravnal v tem pomembnem času človeške zgodovine? Odgovor je med drugim odvisen od tega, kako na teokratična navodila gledaš zdaj. Če zaupaš navodilom, ki jih prejmemo, in jih takoj ubogaš, boš verjetno enako ravnal tudi med veliko stisko. (Lk. 16:10).³⁷⁹

To preroško opozorilo je podkrepljeno s tem dramatičnim prizorom, ki prikazuje zveste Jehovove priče, ki se med veliko stisko po različici JP skrivajo v kleti in domnevno prejemajo navodila od Jehove po njegovem imenovanem kanalu, Vodstvenem organu, ki deluje prek lokalnih starešin. To bodo navodila, ki jim morajo zvesto slediti, če želijo biti rešeni, vendar jim je rečeno, da se jim bodo ta božanska navodila morda zdela »čudna, nepraktična ali nelogična«.

Slika 20. Umetniško delo iz Stražnega stolpa, ki prikazuje dogodke med »veliko stisko«.

Kako lahko trdijo kaj takega, ne da bi hkrati priznali, da delujejo kot preroki? Njihova misel je, da bo za odrešitev potrebna slepa poslušnost. »Poslušajte, ubogajte in bodite blagoslovljeni,« se glasi refren.³⁸⁰ Vsak dvom bo vodil v smrt. Če je ta prerokba resnična, potem moramo ubogati, da bi preživeli; če pa je lažna, potem moramo ubogati Sveto pismo, ki nam pravi, naj se ne bojimo lažnega preroka. Gre za odločitev, ki se nanaša na življenje in smrt. Kako naj vemo, ali je prerok pravi ali lažni? Jehova nas ne pušča v dvomih. Formula je preprosta. Še enkrat preberimo iz 5. Mojzesove knjige o lažnem preroku, pri tem pa ga malo parafrazirajmo in uporabimo za JW.org.

… vedi: kadar [Vodstveni organ] govori v Jehovovem imenu, pa se tista beseda ne zgodi in ne izpolni, je to beseda, ki je ni govoril Jehova. [Vodstveni organ] jo je govoril iz svoje prevzetnosti. Ne boj se [Vodstvenega organa]. (5. Mz 18:22)

Bi se morale Jehovove priče bati preroka JW.org, Vodstvenega organa? Preden odgovorimo, si oglejmo nekaj zgodovinskih primerov božanske odrešitve.

Pobeg iz Sodome in Gomore

Preden je Jehova spustil ogenj z neba na mesti Sodoma in Gomora, je poslal dva angela, ki sta Lota in njegovo družino opozorila na prihajajoče uničenje. Prerokovala sta, da bo mesto uničeno naslednji dan in da morajo Lot in njegova družina pobegniti, da bi se rešili. Kako je Lot vedel, da posluša pravega preroka? Angeli so izvedli čudežno rešitev, ko je množica homoseksualnih posiljevalcev napadla hišo, v kateri so bivali. Z drugimi besedami, preroki so imeli pooblastila, ki jih ni bilo mogoče zanikati.

Pobeg iz suženjstva v Egiptu

Ko Faraon Izraelu ni dovolil zapustiti države, je Jehova nad narod priklical deseto kugo, v kateri je bil ubit prvorojenec vsake družine. Izraelski prvorojenci so bili rešeni, ker so upoštevali navodila, ki jim jih je Jehova dal po preroku Mojzesu. Kako so Izraelci vedeli, da se bo Mojzesova prerokba o deseti kugi uresničila. Vedeli so, da je bil pravi prerok, ker jim je Jehova zagotovil tri čudežna znamenja, kakor je zapisano v 2. Mz 4:1-9. In če to ne bi bilo dovolj, so se lahko oprli še na druge kuge, ki so bile pred deseto. Mojzesova pooblastila kot preroka so bila brezhibna.

Pobeg iz Jeruzalema

Ko je leta 66 po Kristusu rimska vojska obkolila Jeruzalem, so kristjani v tem mestu točno vedeli, kaj storiti, da bi se izognili uničenju, ki bo kmalu doletelo narod. Vedeli so, ker jim je Jezus natančno napovedal, na kaj morajo biti pozorni in kaj morajo storiti, ko to zagledajo. Med temi kristjani naj bi bilo veliko takih, ki so bili priča številnim Jezusovim čudežem, zato so bile poverilnice najpomembnejšega Božjega preroka nedvomne.

Pobeg iz Harmagedona

V vseh treh prejšnjih primerih so Božji služabniki vnaprej natančno vedeli, kaj morajo storiti, saj jim je to razkril eden od Božjih prerokov. Vendar to ne velja za druge ovce v teologiji Jehovovih prič. Te niso vnaprej seznanjene s tem, kaj morajo storiti, da bi se izognile uničenju v Harmagedonu. Vse, kar jim je povedano, je, da jim bo, ko bo prišel čas, potrebne informacije dal Vodstveni organ.

Ali lahko Vodstveni organ trdi, da ima preroške sposobnosti angelov, ki so obiskali Lota, Mojzesa v Egiptu in Jezusa v prvem stoletju? Ali lahko Vodstveni organ navede vsaj eno preroško napoved, ki se je uresničila?

Bodite kakor Nehemija in boste rešeni

Nehemija se ni pustil preslepiti lažnemu preroku, ki so ga najeli, da bi ga prevaral. Vodstveni organ trdi, da morajo druge ovce skupnosti Jehovovih prič, ko pride čas, čakati na njihova »čudna, nepraktična in nelogična« navodila, da bodo rešene, vendar je pot do odrešitve vzpostavljena in zapisana za vse že od prvega stoletja.

Nočemo pa, bratje, da bi bili v nevednosti glede tistih, ki zaspijo v smrt – da ne bi žalovali tako kakor drugi, ki nimajo upanja. Če namreč verujemo, da je Jezus umrl in bil obujen, verujemo tudi to, da bo Bog tiste, ki so pozaspali v smrt v zedinjenosti z Jezusom, obudil in privedel z njim. Po Jehovovi besedi vam namreč govorimo, da mi živeči, ki bomo preživeli do Gospodove navzočnosti, nikakor ne bomo prehiteli tistih, ki so pozaspali v smrt. Kajti sam Gospod se bo spustil iz nebes z ukazovalnim pozivom, z glasom nadangela in z Božjo trobento, in tisti, ki so umrli v zedinjenosti s Kristusom, bodo vstali prvi. Potem bomo mi živeči, ki bomo preživeli, skupaj z njimi vzeti v oblakih in šli naproti Gospodu v zraku. In tako bomo vedno z Gospodom. Zato tolažite drug drugega s temi besedami. (1. Tesaloničanom 4:13-18)

Razlog, da Jehovovim služabnikom danes - Božjim otrokom - ni treba storiti nič posebnega, da bi se izognili Harmagedonu, kakor je to storil Lot, Izraelci v Egiptu in kristjani v Jeruzalemu, je, da je naša rešitev v rokah našega Gospoda. Ostati moramo le budni in zvesti.

Toda vodstvo Organizacije Stražni stolp noče, da bi to verjeli. Trdijo, da imajo Druge ovce drugačno upanje in drugačno pot do odrešitve, ki je odvisna od tega, da jih podpiramo in ubogamo.

Druge ovce ne smejo nikoli pozabiti, da je njihovo odrešenje odvisno od njihove dejavne podpore Kristusovim maziljenim »bratom«, ki so še vedno na zemlji.³⁸¹

V Svetem pismu ni ničesar, kar bi podpiralo ta nauk - ničesar, kar bi kristjanom narekovalo, naj čakajo na upravno telo samooklicanih mož, ki bi jim v zadnjem trenutku dalo navodila. Podobno kakor Nehemijev lažni prerok tudi vodstvo Družbe Watch Tower želi, da bi druge ovce verjele tem besedam in se jih bale, vendar jih njihova evidenca preroških neuspehov jasno opredeljuje kot lažne preroke. Modro ravnanje je torej slediti navdihnjeni besedi, ki jo najdemo v 5. Mz 18:22 - »Prerok jo je govoril iz svoje prevzetnosti. Ne boj se ga.«

12

Ali je v prvem stoletju obstajal Vodstveni organ?

»Tedaj so apostoli in starešine, z vso občino vred, sklenili v Antiohíjo skupaj s Pavlom in Bárnabom poslati še dva moža,…« (Apostolska dela 15:22)

Ko sem odraščal, se nisem spomnil, da bi kdaj slišal o Vodstvenem organu, ki bi vodil delo Jehovovih prič. Prepričani smo bili, da so bili odgovorni ljudje, kot so Russell, Rutherford in Nathan Knorr, vsi predsedniki Watch Tower Bible & Tract Society of Pennsylvania. Šele v zgodnjih sedemdesetih letih prejšnjega stoletja, ko je bila uvedena ureditev starešin, sem se prvič spomnil, da sem izvedel za Vodstveni organ z rotirajočim predsednikom.

V svoji mladosti sem bil ponosen na to, da bratje, ki so »prevzeli vodstvo« v Organizaciji, niso iskali ugleda. Nismo imeli papeža, nadškofa ali pastorja. Ko je v začetku devetdesetih let prejšnjega stoletja izšla knjiga Proclaimers³⁸², se je vse to začelo spreminjati.

Moja žena Reta je bila zelo vznemirjena, ko je videla vse slike takratnih članov Vodstvenega organa. Zdelo se ji je zelo neprimerno, da so opozarjali nase. Menim, da je ta knjiga pomenila pomembno spremembo v značaju Vodstvenega organa. Zdaj trdi, da je zvesti in preudarni suženj iz Matejevega evangelija 24:45, ki ga je Jezus Kristus od leta 1919 imenoval za takšnega. Svoj vzvišeni status tistih, ki upravljajo Organizacijo Jehovovih prič, utemeljujejo deloma s prepričanjem, da je v prvem stoletju obstajal Vodstveni organ. Če je to res, potem bi obstajala pomembna podlaga za trditev, da je Jehova Bog ponovno pooblastil telo moških, da vodijo občino. Vendar ne delajmo prehitrih zaključkov. Namesto tega se po odgovor obrnimo k Svetemu pismu.

Ali je v prvem stoletju res obstajal Vodstveni organ?

Da bi se opravičil, Vodstveni organ Jehovovih prič trdi, da je Jehova vedno imel organizacijo, čeprav se beseda »organizacija«, ki se v publikacijah Stražnega stolpa pojavi skoraj 20.000-krat, nikoli ne pojavi v Svetem pismu. Očitno je, da mora biti organizacija vodena, zato je pomembno, da priče verjamejo v zmoto, da je bila zgodnja krščanska skupnost organizirana in centralno vodena po vzoru sodobne Organizacije Jehovovih prič. Da bi to dosegli, morajo prepričati redovne pripadnike, da so apostoli in prvi starešine v Jeruzalemu predstavljali Vodstveni organ prvega stoletja. Vpogled v Sveto pismo pojasnjuje:

Organizacija krščanske občine. Čeprav so bile krščanske božje občine ustanovljene v raznih krajih, niso delovale neodvisno druga od druge. Namesto tega so vse priznavale avtoriteto krščanskega vodstvenega organa v Jeruzalemu. Ta vodstveni organ so sestavljali apostoli in starejši možje jeruzalemske skupnosti, pri čemer ni bilo konkurenčnih organov, ki bi drugje skušali nadzorovati skupnost. Vprašanje obrezovanja je bilo predloženo v obravnavo prav temu zvestemu krščanskemu vodstvenemu organu v prvem stoletju našega štetja. Ko je vodstveni organ sprejel odločitev, kot mu je naročil sveti duh, je bila ta odločitev sprejeta in je postala zavezujoča za vse krščanske občine, ki so se ji rade volje podredile. - Apd 15:22-31.³⁸³

Vse to se sliši verodostojno, dokler ne začnete preverjati sami, in takrat boste tako kakor jaz ugotovili, da v krščanskem Svetem pismu ni nobenega dokaza, ki bi podpiral trditev, da skupnosti »niso delovale neodvisno« in da »so vse priznavale avtoriteto krščanskega vodstvenega organa v Jeruzalemu«.

Edini primer, da so se skupnosti v prvem stoletju ravnale po navodilih prvotne skupnosti v Jeruzalemu, najdemo v 15. poglavju Apostolskih del. Vendar natančna analiza teh vrstic ne podpira ideje o centraliziranem vodstvenem organu, ki bi v prvem stoletju vodil delo po vsem svetu.

Vprašanje obrezovanja

V 15. poglavju Apostolskih del je težava nastala, ko so »nekateri možje prišli iz Judeje in začeli učiti brate: ’Če se ne obrežete po Mojzesovi navadi, ne morete biti rešeni.« Zaradi tega sta Pavel in Barnaba z njimi povzročila »precej nesoglasij in sporov«, zato so se »dogovorili, da bodo Pavel, Barnaba in nekateri drugi glede tega vprašanja odšli k apostolom in starešinam v Jeruzalem.«³⁸⁴

Ali je antiohijska skupnost poslala Pavla, Barnabo in nekatere druge v Jeruzalem, ker so spoznali, da so starešine v Jeruzalemu predstavljale centralizirano vodstveno telo? Ne. Poslali so jih v Jeruzalem, ker so od tam prihajali povzročitelji nemirov. Z drugimi besedami, poslali so jih tja, od koder so prihajali povzročitelji težav - šli so k izvoru problema, da bi ga rešili.

Dodaten dokaz, da ni šlo za majhno skupino moških - vodstveno telo, ki bi sprejemalo vse odločitve - je način sprejemanja končne odločitve o obrezovanju:

Tedaj so apostoli in starešine, z vso občino vred, sklenili v Antiohíjo skupaj s Pavlom in Bárnabom poslati še dva moža, ki so ju izbrali izmed sebe, in sicer Juda, ki so mu pravili Bársaba, in Sila, vodilna moža med brati. (Apd 15:22)

Pri odločitvi je sodelovala celotna skupnost v Jeruzalemu, kar pomeni, da je celotna občina slišala vsa dejstva in sprejela odločitev, ki jo je vodil sveti duh. Nasprotno pa se Vodstveni organ Jehovovih prič sestaja za zaprtimi vrati in odločitve sprejemajo le možje, imenovani v ta organ.³⁸⁵ Edino mesto v Svetem pismu, kjer se tak vodstveni organ sestaja za zaprtimi vrati in sprejema enostranske odločitve, je judovski sanhedrin, ki je sodil in obsodil našega Gospoda Jezusa Kristusa.

Sveto pismo ne dokazuje, da bi v prvem stoletju obstajal Vodstveni organ

Edina puščica, ki jo ima Vodstveni organ v svojem tulcu v podporo svoji trditvi, da ima ustreznico iz prvega stoletja, je poročilo o vprašanju obrezovanja, ki smo ga pravkar obravnavali in zavrnili kot pravi dokaz. To je to!

Če prebirate članke v Stotniku v zadnjih nekaj desetletjih, ali lahko dvomite, da Organizacijo Jehovovih prič popolnoma nadzoruje vodstveni organ, ki ima zdaj sedež v Warwicku v New Yorku? Seveda ne. Na podlagi iskanja po ključnih besedah v programu Watchtower Library se izraz »Vodstveni organ« v publikacijah Stražnega stolpa pojavi več ko tri tisočkrat. Vendar se nikoli ne pojavi v besedilu Svetega pisma. Zakaj ga svetopisemski pisci, kot so Peter, Jakob in Pavel, ne omenjajo?

Ko je bil prvič imenovan »starešina«, je bilo to na mesto, ki se je izpraznilo zaradi Judovega izdajstva. Ali so apostoli ravnali tako, kakor ravna današnje upravno telo, in sami odločali, koga bodo imenovali? Ne. Pri tem je sodelovala celotna skupnost. V Apostolskih delih 1:15 beremo, da je Peter govoril celotni občini vernikov, torej množici približno 120 ljudi.³⁸⁶ Občina je bila tista, ki je izbral dva kandidata:

Tako so predlagali dva, Jožefa, imenovanega Bársaba, z vzdevkom Just, in Matija. Nato so molili takole: »Ti, Jehova, ki poznaš srce vseh, pokaži, katerega od teh dveh si izbral, da naj prevzame mesto te službe in apostolstva, od česar je Juda odstopil, da bi šel svojo pot.« Vrgli so torej zanju žreb, in žreb je zadel Matija. Tako je bil ta prištet k enajsterim apostolom. (Apd 1:23-26)

Naslednja imenovanja so bila za prve strežne služabnike. Tudi v tem primeru izbire ni opravil osrednji upravni organ, niti 12 apostolov, ampak celotna skupnost.

Zato so dvanajsteri poklicali k sebi vse učence in rekli: »Ni prav, da bi mi opuščali Božjo besedo, zato da bi pri mizah stregli s hrano. Zato, bratje, poiščite iz svojih vrst sedem mož z dobrim spričevalom, ki so polni duha in modrosti, in postavili jih bomo, da bodo skrbeli za to nujno opravilo, mi pa se bomo posvetili molitvi in poučevanju Božje besede.« Te besede so bile všeč vsej množici, in izbrali so Štefana, moža, ki je bil poln vere in svetega duha, ter Filipa, Próhorja, Nikánorja, Tímona, Parmenája in Nikolája, spreobrnjenca iz Antiohíje, ter jih postavili pred apostole. Ti so zmolili in nato nanje položili roke. (Apd 6:2-6)

Seveda so apostoli nanje položili roke, ker jih je Jezus izbral in jim s polaganjem rok podelil svetega duha, vendar apostoli teh ljudi niso izbrali. Namesto tega so sprejeli izbiro, ki jo je opravila množica učencev.

Več bibličnih dokazov o pomanjkanju centraliziranega nadzora

Danes Vodstveni organ nadzoruje vse. Misijonarje imenujejo, dodeljujejo in financirajo različne korporacije Družbe Watch Tower, ki so vse pod nadzorom Vodstvenega organa. Ime »Jehovove priče« je izbral Vodstveni organ pod vodstvom J. F. Rutherforda. Vsa poročila se pošiljajo v Vodstveni organ z vsega sveta.

Sedanji Vodstveni organ Jehovovih prič uči, da skupnosti v prvem stoletju »niso delovale neodvisno druga od druge, ampak so… vse priznavale avtoriteto krščanskega vodstvenega organa v Jeruzalemu«.³⁸⁷ Ali obstajajo dokazi, da je jeruzalemska skupnost pošiljala misijonarje? Ali so se poročila iz vseh zborov stekala nazaj v Jeruzalem? Ali je iz Jeruzalema prišel odlok, da se morajo vsi učenci odslej imenovati kristjani?

Ne, ne in ne!

Pavel je bil na treh dolgih in dragih misijonskih potovanjih, ki so vsa izhajala iz poganske skupnosti v Antiohiji in jih je ta tudi financirala. Zakaj ni tako imenovani upravni organ v Jeruzalemu vodil in financiral te zgodovinske serije misijonarskih potovanj? Odgovor je, da so takratne skupnosti dejansko »delovale neodvisno druga od druge«.

Če je v Jeruzalemu res obstajal vodstveni organ, zakaj jim Bog ni razkril imena »kristjan« in jim naročil, naj pošljejo pisma vsem skupnostim, v katerih bi jim povedali o tem novem imenu? Namesto tega Apostolska dela 11:26 razkrivajo, da »so bili učenci po božji previdnosti najprej v Antiohiji imenovani kristjani.«

J. F. Rutherford je leta 1931 sam izbral ime »Jehovove priče« in prisilil vse skupine preučevalcev Biblije, ki so bile povezane z Družbo Watch Tower, da so ga sprejele. Če so vse skupnosti iz prvega stoletja »priznavale avtoriteto krščanskega vodstvenega organa v Jeruzalemu«, kako si potem razlagamo dejstvo, da niso imele nič skupnega z imenom, ki še danes označuje Jezusove učence?

Če je Jehova Bog v prvem stoletju uporabljal upravni organ za izvajanje centraliziranega nadzora, tako da nobena skupnost ni delovala neodvisno, kako potem razložiti Pavlovo očitno zaničevanje moških, ki so zahtevali oblast nad skupnostjo?

Ko pa se je Bogu, ki me je ločil od telesa moje matere in me po svoji nezasluženi dobrotljivosti poklical, zdelo dobro, da bi po meni razodel svojega Sina, da bi torej jaz narodom oznanjal dobro novico o njem, se nisem šel takoj posvetovat z mesom in krvjo. Niti nisem šel v Jeruzalem k tistim, ki so bili apostoli pred menoj, temveč sem odšel v Arabijo in se nato spet vrnil v Damask. Tri leta kasneje pa sem šel v Jeruzalem obiskat Kefa in sem ostal pri njem petnajst dni. Toda nisem videl nikogar drugega od apostolov, samo Jakoba, Gospodovega brata. (Galačanom 1:15-19)

Po štirinajstih letih odsotnosti se Pavel vrne v Jeruzalem in o tem obisku pove naslednje:

Glede tistih pa, ki veljajo za pomembne (kakršni koli so že nekdaj bili, je meni vseeno – Bog ne gleda na človekovo zunanjost): meni tisti odlični možje niso izročili nič novega. (Galačanom 2:6)

Ali si lahko predstavljate, da bi nadzornik okraja ali podružnice Jehovovih prič na tak način obravnaval navodila Vodstvenega organa, ko da niso pomembna za njegovo pridigarsko delo?

Kako je lahko odšel za štirinajst let in se nato vrnil k vodstvenemu telesu, ki ga je Jehova uporabljal za vodenje dela po vsem svetu, ter ugotovil, da nimajo ničesar novega sporočiti? Današnji starešine komaj preživijo mesec brez Warwickovega obvestila o novem navodilu.

Zakaj v zgodovinskih krščanskih spisih iz prvega in drugega stoletja ni zapisov o centraliziranem vodstvenem organu? Zakaj po uničenju Jeruzalema leta 70 n. št. ni nobenega podatka o novi lokaciji vodstvenega organa? Sčasoma je krščanska skupnost vendarle imela vodstveni organ. Pravzaprav sta bila dva. V vzhodni Cerkvi je bil vodstveni organ, ki je izvajal centraliziran nadzor v Konstantinoplu. Za zahodno Cerkev je bil vodstveni organ v Rimu pod nadzorom papeža in kardinalov. Z drugimi besedami, vodstveni organi in cerkvene hierarhije so nastali šele, ko je prišlo do odpadništva, kakor je Pavel napovedal, da se bo zgodilo.

Vi pa zdaj tudi veste, kaj ga zadržuje, da se ne bo razodel prej kakor ob svojem času. Skrivnost te nezakonitosti je resda že dejavna, vendar bo kot skrivnost ostala samo tako dolgo, dokler ne bo s poti odstranjen tisti, ki prav zdaj deluje kot zadrževalna sila. (2. Tesaloničanom 2:6, 7)

Ali je vodstveni organ prvega stoletja sploh izvedljiv?

Ni potrebno veliko razmišljanja, da bi spoznali, da je zamisel o centralizirani avtoriteti, ki bi vodila pridigarsko delo v prvem stoletju, smešna. Kako bi vodstveni organ v Jeruzalemu komuniciral z občinami, ki so bile oddaljene na stotine ali celo tisoče kilometrov, v času, ko ni bilo zanesljive pošte in ko so sporočila lahko prispela šele po več tednih, če so sploh prispela? Poglejmo le potovanja apostola Pavla, da vidimo, kako naporna in nevarna so bila potovanja v tistih časih.³⁸⁸

Organizacija Jehovovih prič se je odločila, da teh dejstev ne bo upoštevala, in še naprej spodbuja domišljijo, da je vodstveni organ nadzoroval skupnost v prvem stoletju z imenovanjem potujočih nadzornikov, podobno kot današnji okrajni nadzorniki. Na primer:

Pomembna vprašanja, katera krajevni starešine niso znali rešiti, so prepustili zrelim potujočim nadzornikom, kakršen je bil Pavel. Važne doktrinalne zadeve pa so prepuščali osrednjemu vodstvenemu organu, ki je bil v Jeruzalemu. Vodstveni organ so sprva sestavljali apostoli Jezusa Kristusa, toda kasneje so v njem delovali tudi starejši možje iz jeruzalemske občine. Vodstvenemu organu in njegovim predstavnikom je vsaka občina priznavala od Boga dano avtoriteto pri organiziranju strežbe, postavljanju moških na službene položaje in odločanju o doktrinalnih zadevah. Ko je vodstveni organ rešil kako sporno vprašanje, so občine odločitev sprejele in se ‚razveselile te tolažbe‘.³⁸⁹

V prvem stoletju je res obstajala osrednja oblast, ki je nadzorovala občine, in v Svetem pismu je veliko dokazov za to, vendar ta osrednja oblast ni bila skupina ljudi, ki bi vladala iz Jeruzalema, ampak naš Gospod Jezus.

Apostola Pavla ni imenoval noben tako imenovani vodstveni organ v Jeruzalemu. Imenoval ga je neposredno Jezus Kristus.³⁹⁰ Ko je imenoval nadzornike v občinah, ki jih je ustanovil, je to storil pod vodstvom Svetega Duha in ne po kakršni koli komunikaciji s starešinami v Jeruzalemu. Apolon in Timotej sta prejela svetega duha med oznanjevanjem med pogani in ne iz Jeruzalema. Vso oblast sta imela od Jezusa po svetem duhu in po polaganju rok lokalnih bratov.³⁹¹ Pavel se je odločil, da bo šel oznanjat v Bitinijo, vendar mu je Jezusov duh to preprečil in ga namesto tega usmeril, naj oznanja v Makedoniji.³⁹²

Kljub vsem tem dokazom bodo Jehovove priče - ali pripadniki katere koli od današnjih glavnih krščanskih religij - trdile, da nimamo več neposrednega posredovanja svetega duha in da za nadzor in združevanje milijonov ljudi ter upravljanje premoženja, vrednega več milijard dolarjev, potrebujemo koga, ki je odgovoren in deluje s pomočjo nekakšne avtoritete - cerkvene hierarhije, kakor je član Vodstvenega organa Gerrit Lösch pojasnil v pisni izjavi.³⁹³

To je res, če sprejmete predpostavko, da Jehova Bog potrebuje organizacijo za oznanjevanje dobre novice in zbiranje izbrancev - Božjih otrok.³⁹⁴ Kaj pa, če je ta predpostavka napačna? Ali dovolimo, da nas vodi eizegetično razmišljanje? Ali ne bi morali najprej poiskati dokaze v Svetem pismu, da bi videli, kako je Jehova Bog vodil in upravljal svoje ljudstvo v preteklosti?

Zakaj je Vodstveni organ slaba stvar

Na podlagi preučevanja Svetega pisma verjamem, da bo vsaka vrsta vodstvenega organa, ki nadzoruje krščansko skupnost, na koncu le-to pokvarila. Toda poglejmo, kaj pravi Sveto pismo.

O svetu pred potopom vemo zelo malo. Vse, kar vemo, je omejeno na devet poglavij v knjigi Geneza. Zgolj devet poglavij, ki pokrivajo več ko 16 stoletij zgodovine!

Zdi se, da je Jehova Bog človeštvo prepustil samemu sebi in zaščitil le nekaj izbranih posameznikov, ki so mu ostali zvesti in ki bodo tvorili linijo semena ali potomstva žene, za katero je bilo prerokovano, da bo prineslo odrešitev.³⁹⁵ Šele v svetu po potopu je Bog začel pripravljati narod za svoje ime, kar je storil prek zvestega moža Abrahama. Namen tega naroda je bil pripraviti pot za Mesija, ki naj bi bil rešitelj, s katerim bi bilo človeštvo rešeno greha in smrti.³⁹⁶

Organizacija Jehovovih prič rada trdi, da je bil starodavni Izrael prva zemeljska organizacija Boga Jehove. To počnejo zato, da bi vzpostavili svetopisemsko podlago za svoj nauk, da so zdaj sodobna zemeljska Božja organizacija. Vse to temelji na predpostavki, da ima Bog nebeško in zemeljsko organizacijo in da je le s pomočjo organizacije mogoče uresničiti Božji namen.³⁹⁷

Čeprav je res, da ima Jehova Bog »ljudstvo za svoje ime« in da sta tako Izrael kakor tudi krščanska skupnost imenovana narod, v Svetem pismu nikjer ni uporabljen izraz »organizacija«.³⁹⁸ Zakaj se Jehovove priče raje imenujejo organizacija?

Ali ni to zato, da bi poudarili organiziranost njihove oblike čaščenja? Organizacija mora biti vodena tako, da ohranja svojo enotnost s pravili, ki poudarjajo skladnost. Zato številne svetovne organizacije uporabljajo oznake in celo uniforme. Organizacija na svoj način počne enako. Nobenega svetopisemskega razloga ni, da bi morali biti vsi krščanski moški čisto obriti, enako urejeni in se oblačiti v obleko s kravato, niti da bi se morale ženske izogibati hlačnim kostimom, celo v mrzlem zimskem vremenu. To je uniforma, ki se uporablja za vsiljevanje skladnosti. Ali je to način, na katerega Jehova Bog želi, da ga častimo? Preučimo tako imenovano prvo zemeljsko organizacijo, da vidimo, ali je bila organizirana, in če je bila, kako.

Svetopisemska knjiga Sodnikov zajema več ko 300-letno obdobje, ki se začne z osvojitvijo kanaanske dežele in konča tik pred vzpostavitvijo izraelske monarhije. Ta stavek najbolje opisuje, kako je bil izraelski narod »organiziran«.

V tistih dneh v Izraelu ni bilo kralja. Vsak je delal to, kar je sam menil, da je prav. (Sodniki 17:6)

Upoštevati so morali Božji zakon. Imeli so duhovništvo, s katerim so se spravili z Bogom, ko so grešili, vendar niso imeli osrednje vladajoče oblasti. Vodje družin so vladali in delali, kar so mislili, da je prav, v skladu s svojim razumevanjem Božjega zakona. Ali so vedno ravnali prav? Seveda ne. Navsezadnje govorimo o grešnih ljudeh. Vendar je bila to najboljša ureditev, ki je bila v tistem času mogoča.

Res je, da je Bog imenoval sodnike, vendar njihova naloga ni bila, da bi vladali narodu. Njihova naloga je bila reševati spore med družinami. Sodniki so bili uporabljeni tudi za reševanje Izraela, saj so ga vodili v vojni proti tujim sovražnikom, ki so ga zasužnjili.³⁹⁹ Toda ko je bilo to delo opravljeno, so se stvari vrnile v prejšnje stanje, ko je vsak človek delal, kar je bilo v njegovih očeh prav.

Vendar so Izraelci nespametno želeli opustiti ta način življenja in postati podobni narodom, ki so jim vladali kralji. Bog jih je svaril pred to izbiro in jim povedal, da se bo zanje slabo končalo, če jim bo postavil kralja, vendar so trmasto vztrajali in tako je nastal kraljevski rod izraelskih kraljev. Tu je Jehovovo opozorilo. Preverite, ali vam ni znano:

Tako je Samuel ljudstvu, ki ga je prosilo za kralja, sporočil vse Jehovove besede. Rekel je torej: »Kralj, ki vam bo kraljeval, pa bo imel te pravice: jemal si bo vaše sinove in jih postavljal na svoje bojne vozove in med svoje konjenike, nekateri pa bodo morali teči pred njegovimi vozovi. Prav tako si jih bo postavljal za načelnike nad tisoč in za načelnike nad petdeset. Nekateri mu bodo morali orati in žeti ter izdelovati orožje in opremo za njegove bojne vozove. Vaše hčere si bo jemal, da mu bodo pripravljale mazila, kuhale in pekle. Jemal vam bo najboljša polja, vinograde, oljčne nasade in jih dajal svojim služabnikom. Jemal bo desetino od vaših žitnih polj in vinogradov ter jo dajal svojim dvorjanom in služabnikom. Prav tako vam bo jemal hlapce in dekle, najboljšo živino in osle, da bi z njimi opravljal svoje delo. Od vaše drobnice bo jemal desetino in vi sami boste postali njegovi služabniki. Tisti dan boste vpili zaradi kralja, ki ste si ga izbrali, toda Jehova vam ne bo odgovoril.« (1. Samuelova 8:10-18)

Tukaj je to iz Božjih ust. Človeški kralj, guverner ali vladar ne bo prinesel blagoslovov, ampak težave. Ali si je Jehova premislil, ko je zapustil izraelski narod zaradi »naroda, ki daje svoje sadove« - krščanske skupnosti?⁴⁰⁰ Seveda ne. V Svetem pismu ni ničesar, kar bi nakazovalo, da naj bi krščansko skupnost upravljala skupina moških. Pogledati moramo le dokaze iz zgodovine, da vidimo, kam je pripeljalo cerkveno vladanje. Ali obstaja vsaj ena religija, ki ji je resnično koristilo, da so moški govorili drugim moškim in ženskam, kaj naj delajo?⁴⁰¹

Toda ali ni Jezus imenoval zvestega in preudarnega sužnja, da bi vladal nad njegovimi domačimi? Ali to ne pomeni, da mora biti krščanska skupnost organizirana pod vodstvom vodstvenega organa, da bi izpolnila poslanstvo oznanjevanja dobre novice svetu?

Skoraj vse krščanske denominacije so priliko o zvestem in preudarnem sužnju izkoristile za iskanje svetopisemske podpore za avtoriteto duhovniškega razreda. Toda ali nam je Jezus s to priliko želel povedati prav to?

V naslednjem poglavju bomo poleg Matejevega opisa zvestega in preudarnega sužnja analizirali tudi obsežnejši opis, ki ga je predstavil Luka.

13

Kdo je Zvesti in preudarni suženj?

»Kdo je pravzaprav zvesti in preudarni suženj, ki ga je gospodar postavil nad svoje služabnike, da jim ob pravem času daje hrano?« (Mateju 24:45)

V Evangeliju po Mateju 24:45-51 nam je Jezus povedal priliko o dveh sužnjih. En suženj se je izkazal za zvestega in preudarnega (ali modrega), medtem ko se je drugi obrnil k zlu. Skozi vse svoje življenje kot ena od Jehovovih prič so me učili verjeti, da je zvesti in preudarni suženj razred, ki ga sestavljajo vse maziljene Jehovove priče, ki so v danem trenutku živele na zemlji. Včasih smo jih imenovali »preostanek«.

Prilika se je nanašala tudi na druge sužnje - domače - ki so bili razumljeni kot posamezniki, ki se nanašajo na maziljene kristjane. Hrana ob pravem času se je nanašala na duhovno hrano, ki so jo maziljenci zagotavljali prek publikacij Društva Stražni stolp. Premoženje je bila vsa Kristusova lastnina, ki je vključevala denar, nepremičnine, stavbe in vsa druga sredstva, ki so se uporabljala v podporo pridigarskemu delu. To premoženje je vključevalo tudi vse Druge ovce - razred kristjanov, za katerega priče trdijo, da ni maziljen s svetim duhom in da ima zemeljsko upanje na odrešitev. Razred sužnja naj bi bil leta 1918 imenovan nad vsem gospodarjevim premoženjem.⁴⁰²

Vse to se je nenadoma spremenilo oktobra 2012, ko je David Splane iz Vodstvenega organa na letnem srečanju Družbe Watch Tower razkril novo luč. Očitno je Jehova Bog Vodstvenemu organu razkril, da so po stoletju napačnih odločitev samo oni utelešenje zvestega in preudarnega sužnja. Za to doktrinarno spremembo ni bil predložen noben dokaz, ne svetopisemski ne kak drug. Od skupnosti prič se je pričakovalo, da jo bodo sprejeli samo zato, ker so njihovi voditelji rekli, da je tako. Dejansko je Vodstveni organ pričal o sebi, da ga je Jezus Kristus leta 1919 imenoval za njegovega zvestega in preudarnega sužnja.

Jezus nam pravi: »Če samo jaz pričujem o sebi, moje pričevanje ni resnično.«⁴⁰³ Če to velja za Jezusa, koliko bolj mora to veljati za grešne ljudi?

V prejšnjem poglavju smo videli, da v Svetem pismu ni nobene podpore za idejo, da je v prvem stoletju obstajal Vodstveni organ, ki bi nadzoroval pridigarsko delo in občine. Vendar se sedanji Vodstveni organ Jehovovih prič s tem ne ukvarja. V preteklih letih so veliko govorili o Vodstvenem organu iz prvega stoletja, od leta 2020 pa so na to skoraj pozabili. Razlog za to je očitno videoposnetek na JW.org iz junija 2020 z naslovom »Suženj« ni star 1900 let (Mt 24:45), ki ga je predstavil David H. Splane iz Vodstvenega organa.

V tem videoposnetku poskuša Splane pojasniti, zakaj zdaj verjamejo, da v zadnjih 1900 letih ni bilo zvestega in preudarnega sužnja, ki bi ga določil Jezus, in zakaj se je ta pojavil šele leta 1919.⁴⁰⁴ V podporo tej nezaslišani trditvi ne navede nobenega svetopisemskega dokaza. Toda mi ne bomo izgubljali časa, da bi ovrgli neutemeljene in samosvoje človeške špekulacije. Namesto tega se naučimo vse, kar lahko, iz Svetega pisma samega.

O priliki o zvestem in diskretnem sužnju obstajata dve zgodbi. Publikacije Watch Tower-ja se osredotočajo skoraj izključno na to, kar je zapisal Matej, vendar je Lukova pripoved podrobnejša in si zasluži našo pozornost. Morda se sprašujete, zakaj publikacije ne poudarjajo podrobnejšega opisa prilike, ki ga podaja Luka. Odgovor na to vprašanje je podan v naslednjem podnaslovu.

Zakaj Vodstveni organ ne upošteva Lukove zgodbe o zvestem oskrbniku?

Ker naša analiza ne bo samosvoja eizegetična razlaga, bomo najprej vključili širši kontekst. Jezus govori s pomočjo prilik ali ilustracij. Pravi:

Naj bodo vaša ledja opasana in svetilke prižgane, vi pa bodite podobni ljudem, ki čakajo, kdaj se bo njihov gospodar vrnil s poroke, da mu bodo odprli takoj, ko bo prišel in potrkal. Srečni tisti sužnji, ki jih gospodar ob svojem prihodu najde budne! Resnično vam povem: opasal se bo, jih posadil za mizo, potem pa pristopil in jim stregel. In če pride ob drugi straži ali šele ob tretji in jih najde tako, so lahko srečni! Vedite pa tole: če bi gospodar vedel, ob kateri uri bo prišel tat, bi bedel in ne bi pustil, da bi mu vlomili v hišo. Tudi vi bodite pripravljeni, saj bo Sin človekov prišel ob uri, ko se vam to ne bo zdelo verjetno.« (Luka 12:35-40)

V tej priliki ali ilustraciji so jasno opredeljeni elementi. Gospodar sužnjev je odsoten. Sužnji morajo ostati budni, da bi bili ob njegovi vrnitvi deležni ugodja v gospodarjevih očeh. Sužnji ne morejo vedeti, kdaj se bo gospodar vrnil.

Ob branju učiteljevega zadnjega opozorila, da se bo vrnil v času, ki se učencem »ne zdi verjeten«, se sprašujem, kaj so mislili Russell in njegovi sodelavci, ko so napovedovali, da se bo Jezus vrnil oktobra 1914, da bi prinesel konec in obnovil Izrael! Gospod nam reče: »Prihajam v času, ki se vam ne zdi verjeten,« toda Russell pravi: »Ah, ne, Gospod. Vse si razumel narobe. Leto in mesec smo že določili.«

Luka v teh stavkih, ki smo jih pravkar prebrali, ne omenja zvestega in preudarnega sužnja ali gospodarja, vendar pa so povezani s priliko o zvestem in preudarnem sužnju ali gospodarju. Kako to vemo? Po kontekstu. Takoj po slišanih Jezusovih besedah v Lk 12:35-40 je Peter v 41. vrstici spodbujen, da vpraša: »Gospod, ali to priliko govoriš samo nam ali tudi vsem?«⁴⁰⁵

Peter želi vedeti, ali to opozorilo velja samo za navzoče ali za vse učence ali za vse Jude. Namesto da bi mu dal neposreden odgovor, Jezus začne z znamenito priliko o zvestem sužnju ali gospodarju.

Gospod pa je rekel: »Kdo je pravzaprav zvesti, preudarni oskrbnik, ki ga bo njegov gospodar postavil nad svojo služinčad, da ji bo dajal dovolj hrane ob pravem času? Srečen ta suženj, če ga gospodar ob svojem prihodu najde tako delati! Resnično vam povem, da ga bo postavil čez vse svoje imetje. Če pa bi ta suženj v svojem srcu kdaj rekel ‚Moj gospodar zamuja‘ in bi začel pretepati služabnike in služabnice ter jesti, piti in se opijati, bo gospodar tega sužnja prišel ob dnevu, ko ga ta ne bo pričakoval, in ob uri, za katero ne bo vedel, in gospodar ga bo najstrožje kaznoval ter mu dodelil delež z nezvestimi. Tedaj bo ta suženj, ki je poznal voljo svojega gospodarja, pa se ni pripravil niti ni delal po njegovi volji, dobil mnogo udarcev. Tisti, ki je ni poznal in je zato storil nekaj takega, za kar bi si zaslužil udarce, pa jih bo dobil malo. Res, od vsakega, ki mu je bilo mnogo dano, se bo tudi mnogo zahtevalo. In od tistega, ki so mu mnogo zaupali, bodo zahtevali več kot običajno. (Luka 12:42-48)

V ilustraciji, ki je spodbudila Petrovo vprašanje (v. 35-40), se Jezus osredotoča le na potrebo, da sužnji ostanejo budni in pripravljeni. V odgovoru na Petrovo vprašanje pa pojasni, zakaj morajo biti pripravljeni in budni. Ponovno poudari nepričakovano naravo gospodarjeve vrnitve, pojasni pa tudi, da mora suženj v gospodarjevi odsotnosti opravljati svoje delo. Delo je preprosto: da svoje sužnje po potrebi »ob pravem času« nahrani s hrano.

Uporaba prilike o zvestem sužnju ali gospodarju, ki jo Vodstveni organ uporablja, je ponovno v posmeh Jezusovemu opozorilu. Jezus v Lk 12:40 pravi, da bo prišel ob času, ki se njegovim učencem zdi malo verjeten, nato pa nam v 46. vrstici, ko Jezus posebej nagovori zlobnega sužnja, pove, da bo »prišel na dan, ko ga ne pričakuje, in ob uri, za katero ne ve«.

Kako lahko glede na to dvojno opozorilo Vodstveni organ ohrani čist obraz, ko trdi, da je do leta in meseca (oktober 1914) vedel, kdaj se bo Jezus vrnil? Ali se norčujejo iz besed našega Gospoda? Zdi se, da je tako, toda kakor smo že videli v tej knjigi in bomo zdaj videli še enkrat, ta šala ide na njihov račun.

Toda to ni edina pomanjkljivost v utemeljitvi doktrine o zvestem in preudarnem sužnju, ki je v ozadju Stražnega stolpa. Komaj smo se dotaknili površine.

Opazili boste, da gospodar v priliki ne imenuje zvestega in preudarnega sužnja! To vprašanje je zastavil kot vprašanje. Imenuje sužnja, za katerega upa, da se bo izkazal za zvestega in preudarnega, vendar izid tega sužnja ni vnaprej določen. Z drugimi besedami, ni imenovan zato, ker je zvest in preudaren. Imenovan je v upanju, da se bo izkazal za zvestega in preudarnega. Ali vidite razliko?

Lukov zapis to dokazuje s tem, da obstaja zvesti in preudaren suženj, a obstaja tudi zloben suženj. Poleg tega sta tu še dva sužnja. Verz 47 govori o sužnju, ki je razumel, kakšna je gospodarjeva volja, vendar ni izpolnil gospodarjeve volje. Ta suženj je pretepen z mnogimi udarci z bičem. V verzu 48 je še en suženj, ki prav tako ni izpolnil gospodarjeve volje, vendar je bil njegov neuspeh posledica nevednosti. Očitno ni vedel, kaj se od njega v resnici zahteva, verjetno zato, ker ni prebral gospodarjevih besed, ampak se je zanašal na druge, ki so mu jih razlagali. Kljub temu je še vedno kaznovan, čeprav ne tako strogo kot suženj, ki zavestno ni ubogal.

Če sprejmemo razlago Vodstvenega organa, da se sklicuje na majhno skupino posameznikov, potem moramo sprejeti tudi, da druge tri sužnje predstavljajo druge majhne skupine posameznikov. To se ne sklada s teologijo Jehovovih prič. Če je bil zvesti in preudarni suženj imenovan leta 1919, kdo je bil potem hudobni suženj v tistem trenutku? In kdo je bil leta 1919 suženj, ki ni zavestno izpolnjeval gospodarjeve volje in kako je bil pretepen z mnogimi udarci? Prav tako, kdo sestavlja sužnja, ki iz nevednosti ni izpolnil gospodarjeve volje, in kako je bil kaznovan z nekaj udarci?

Organizacija poskuša to zaobiti tako, da ne upošteva drugih dveh sužnjev in se osredotoča le na Matejev zapis, ki omenja le dva sužnja: enega zvestega in enega zlobnega sužnja. Zlega sužnja nato omalovažujejo s trditvijo, da ni resnična oseba, ampak le metaforično opozorilo. Z drugimi besedami, zvesti suženj je dobesedno imenovanje, zlobni suženj pa je preneseno opozorilo. To si lahko ogledamo iz tega odlomka iz Stražnega stolpa iz leta 2015:

Jezus je v ponazoritvi o zvestem in preudarnem sužnju omenil hudobnega sužnja, ki pretepa druge sužnje. Jezus s tem ni napovedal, da se bo pojavil razred hudobnega sužnja, ampak je zvestega sužnja le posvaril, naj pazi, da ne bo postal hudoben.⁴⁰⁶

To je precej raztegljivo, vendar bi bilo nemogoče razširiti to na razlago o drugih dveh sužnjih, o katerih govori Luka, zato v zadnjih 70 letih publikacij Stražnega stolpa skorajda ni omembe ali razlage Lukovih 12:47, 48.

Eksegetski pregled Lukove pripovedi

Če se vrnete nazaj in preberete Lk 12:35-40 o potrebi, da so sužnji budni, ali vidite kakršen koli razlog za sklepanje, da Jezus govori o majhni skupini sužnjev, od katerih je bil eden imenovan za nadzor nad celotno skupnostjo? Ne, očitno je, da so te svarilne besede namenjene vsem kristjanom, saj so vsi kristjani služabniki gospodarja, našega Gospoda Jezusa Kristusa. Vsi moramo ostati budni in ohranjati svoje figurativne svetilke prižgane.

Zakaj bi torej kdo menil, da bi se razširjena razlaga, ki je bila dana kot odgovor na Petrovo vprašanje v Lk 12:41, nenadoma nanašala na majhno skupino posameznikov? Nekateri so tako sklepali zato, ker je ta suženj določen, da hrani svoje sotrudnike. To vodi do sklepa, da je ta suženj na položaju nadzora. Vendar vas sprašujem, kdo hrani tega sužnja, ki hrani druge? Opazite, da Jezus imenuje tega sužnja, ker je odšel in ga ni več v bližini, da bi sam skrbel za hranjenje. Ta suženj torej opravlja delo hranjenja svojih drugih sužnjev, toda kdo hrani njega?

Sveto pismo na to odgovarja v pismu Kološanom 3:16, ki se glasi: »Naj prav vsa Kristusova beseda prebiva v vas v vsej modrosti. Učite in opominjajte drug drugega…«

Ob različnih priložnostih se vsi po potrebi hranimo, učimo in opominjamo drug drugega. Včasih hranimo druge, včasih pa smo mi tisti, ki jih je treba nahraniti. Zato Jezus doda stavek ‘ob pravem času’. »Vsak od nas potrebuje duhovno hrano, da bi bil močan, ko se sooča z različnimi preizkušnjami. Tudi najmočnejši med nami lahko včasih oslabijo. Ali je bil kdaj kdo močnejši od Jezusa Kristusa? Pa vendar je tudi on v svoji najtežji uri potreboval oporo, in to pomoč je dobil od nebeškega Očeta, ki mu je poslal angela, da bi mu služil in ga okrepil - da bi ga duhovno nahranil.⁴⁰⁷

Če je naš Gospod v takem trenutku potreboval hrano, koliko bolj tudi mi, ubogi in šibki ljudje, potrebujemo podporo drugih v različnih obdobjih svojega življenja? Sveto pismo nam pravi, da »kakor železo ostri železo, tako človek ostri svojega prijatelja«.⁴⁰⁸

Napaka Vodstvenega organa je, da to priliko vzame in jo spremeni v prerokbo. To počnejo zato, ker morajo najti svetopisemsko podlago, s katero bi upravičili prevzem oblasti in nadzora nad celotno skupnostjo Jehovovih prič z njenimi milijardami dolarjev sredstev in premoženja. Prevzeli so vlogo voditeljev, čeprav nam je Jezus rekel, da nihče ne sme biti naš voditelj, in prevzeli so tudi vlogo učiteljev, čeprav nam je Jezus rekel, da je samo on naš učitelj. Vse nas je opozoril:

Vi pa ne pustite, da VAS imenujejo ‚rabi‘, kajti VAŠ Učitelj je eden, vsi VI pa ste bratje. Prav tako nikogar na zemlji ne imenujte ‚oče‘, kajti VAŠ Oče je eden, ta, ki je v nebesih. Tudi se ne pustite imenovati ‚voditelj‘, kajti VAŠ Voditelj je eden, Kristus. Kdor pa je med VAMI največji, naj VAM bo strežnik. Kdor se povišuje, bo ponižan, in kdor se ponižuje, bo povišan. (Matej 23:8-12)

V teh vrsticah Jezus ne pravi, da nihče ne sme učiti drugega, niti ne zanika potrebe, da bi nekdo prevzel vodstvo v določenem prizadevanju. Pravi le, da ga nihče ne sme nadomestiti kot našega voditelja, saj nam le on lahko pove, kaj naj storimo in česa ne smemo storiti v svojem življenju. Prav tako ga nihče ne sme nadomestiti kot našega učitelja. Kdor poučuje drugega, zgolj prenaša Kristusov nauk in ne prihaja z lastno razlago. Če kdo pride s svojo razlago in jo vsiljuje čredi, pomeni, da si oseba - ali skupina oseb - domišlja, da nadomešča Jezusa kot Učitelja.

Kakor je dejal, smo vsi bratje, toda če želi kakšna skupina postati več ko naši bratje, če želi kakšna skupina ljudi postati naši guvernerji ali vladarji, morajo za to najti podlago v Svetem pismu. Za to ni podlage, zato si jo morajo izmisliti. Moški iz Vodstvenega organa so v ta namen izkoristili priliko o zvestem in preudarnem sužnju. S tem so se povzdignili. Ne upoštevajo Jezusovega nasveta, ki smo ga pravkar prebrali: »Kdor se povzdiguje, bo ponižan, in kdor se ponižuje, bo povišan.«

Prepoznavanje štirih sužnjev

Ko razumemo, da prilika o zvestem sužnju velja za vse Božje otroke, jo lahko začnemo razumeti. Dober način, da to dosežemo, je, da priliko razdelamo v obrnjeni smeri; to pomeni, da se od njenega sklepa vrnemo nazaj.

Zvesti in preudarni suženj

Zvesti suženj je edini od štirih, ki je imenovan za gospodarja vsega Gospodovega premoženja. Kako se to uresniči?

Vemo, da je bil Jezus postavljen nad vse stvari v nebesih in na zemlji.⁴⁰⁹ Vemo, da bo njegovo kraljestvo trajalo tisoč let in da bodo Božji otroci skupaj z njim vladali kot kralji v istem obdobju.⁴¹⁰ Sveto pismo nam pravi, da Kristus pripada Bogu, da Božji otroci pripadajo Kristusu in da vse stvari pripadajo Božjim otrokom.⁴¹¹ Vemo tudi, da so Božji otroci tako moški kakor tudi ženske.⁴¹² To pomeni, da bodo vsi zvesti kristjani, moški in ženske, postavljeni nad Gospodovo lastnino kot kralji in duhovniki, saj jim bo vse pripadalo.

To dejstvo izpodbija trditev Vodstvenega organa, da so samo oni zvesti in diskretni (preudarni) suženj, suženj, za katerega trdijo, da je nastal šele leta 1919. Če sprejmemo razlago Vodstvenega organa, potem moramo sklepati, da prvotnih dvanajst apostolov ne sestavlja sužnja in zato ne bodo imenovani nad vso Kristusovo lastnino. Takšen sklep je preprosto absurden!

To je treba ponoviti: Obstaja samo en suženj, ki ga je Jezus Kristus določil za gospodarja vsega svojega premoženja: Zvestega in preudarnega sužnja. Če je ta suženj od leta 1919 omejen na Vodstveni organ, potem ljudje, kot so J. F. Rutherford, Fred Franz in Stephen Lett, pričakujejo, da bodo predsedovali vsem stvarem na nebu in zemlji, medtem ko apostoli, kot so Peter, Janez in Pavel, stojijo ob strani in gledajo.

V kakšne nezaslišane nesmisle bi vas ti ljudje radi prepričali!

Vsi se duhovno hranimo od drugih in vsi imamo priložnost vrniti uslugo, ko kdo drug potrebuje duhovno hrano.

Že nekaj let se prek spleta srečujem z vernimi kristjani, resničnimi Božjimi otroki. Čeprav morda mislite, da imam precejšnje znanje Svetega pisma, vam lahko zagotovim, da ne mine teden, da se na naših srečanjih ne bi naučil česa novega. Kako osvežujoča sprememba je to po desetletjih dolgočasnih, ponavljajočih se srečanj v dvorani Kraljestva.

Razlog za to ni v tem, da so ta spletna srečanja polna svetopisemskih učenjakov in strokovnjakov. Ravno nasprotno. Imamo skupino duha polnih ljudi, ki večinoma prihajajo iz skromnih okolij. Razlika je v tem, da Duh govori skozi vse njih v ozračju, ki spodbuja svobodo izražanja. Tako ima vsakdo svojo vlogo pri hranjenju domačih, hišnih služabnikov našega Gospoda. Če bi želeli sami izkusiti te spletne biblične študijske skupine, je urnik objavljen na spletni strani beroeans.net/events/.

Zlobni suženj

Kot Jezusovi sužnji imamo vsi možnost, da nas Gospod ob svoji prihodnji navzočnosti razglasi za zveste in preudarne. Če se naveličamo čakanja in postanemo sebični in požrešni, »jemo, pijemo in se opijamo« ter začnemo slabo ravnati s svojimi soljudmi, tvegamo, da nas bo Jezus razglasil za slabe. Ni treba biti član duhovščine, da bi se lahko opredelil kot kdo, ki pretepa svoje soslužabnike. Tako kakor se lahko vsak izmed nas kvalificira kot zvesti suženj, če svoje soslužabnike hrani z duhovno hrano, ko jo potrebujejo, lahko prav tako, vsak izmed nas začne zlorabljati svoje soslužabnike.

Organizacija je v tem pogledu dobra učna ura. Na svojem kanalu na YouTubu sem imel priložnost objaviti posnetke sodnih obravnav, na katerih je žrtev obtožena odpadništva samo zato, ker je želela svoje soborce nahraniti z resnico iz Božje besede. Vodstveni organ odreja, da je treba takšne osebe obravnavati po sodni poti. Lokalna podružnica naroča okrajnim nadzornikom, naj lokalne starešine poučijo o pravilnih postopkih za izvajanje tega, čemur radi rečejo »disciplina«. Vendar lokalnim starešinam ni treba ravnati v skladu s tem. Ni jim treba pretepati svojih sodelavcev.

Nobenega razloga ni, da bi sklepali, da je zlobni suženj omejen na moške, ki so imenovani na uradne položaje v cerkvi ali skupnosti, kakor so to lokalni duhovniki ali starešine. Vsi moški in ženske v občini lahko ravnajo na način, ki je prikazan v tej priliki. Če se bratje in sestre ukvarjajo z lažnimi in škodljivimi govoricami in zlahka podpirajo politiko cerkve, spodbujajo duhovnika, ko zažiga heretika na grmadi, ali se podrejajo politiki izogibanja v organizaciji, ali se lahko izognejo sodbi hudobnega sužnja? Glede njegove kazni beremo, da ga bo Jezus »najstrožje kaznoval in mu dodelil mesto med hinavci. Tam bo njegov jok in škripanje z zobmi.«⁴¹³

Dva sužnja, ki ju pretepejo

Medtem ko Matej govori le o dveh sužnjih, Luka omenja štiri, od katerih sta zadnja dva pretepena zaradi neposlušnosti:

Tedaj bo ta suženj, ki je poznal voljo svojega gospodarja, pa se ni pripravil niti ni delal po njegovi volji, dobil mnogo udarcev. Tisti, ki je ni poznal in je zato storil nekaj takega, za kar bi si zaslužil udarce, pa jih bo dobil malo. (Luka 12:47, 48)

Preostala dva sta kaznovana, vendar ne v enaki meri kakor zlobni suženj. Zlobni suženj je vržen iz gospodarjevega gospodinjstva in doživi enako usodo kakor hinavci in neverniki. To ni usoda, ki bi si jo želel kdor koli od nas.

Drugih dveh sužnjev ne izženejo, temveč ju kaznujejo. Izgubita možnost, da bi bila imenovana nad gospodarjevo lastnino, kar pomeni, da ne bosta deležna nebeškega kraljestva kot kralja in duhovnika. Kljub temu bosta živela. To pomeni, da bodo sodelovali pri vstajenju nepravičnih.⁴¹⁴

Nekateri kristjani vedo, kaj je Kristusova volja, vendar se odločijo, da je ne bodo izpolnili. Svojim bližnjim kristjanom ne škodujejo, saj ne sodelujejo pri njihovem pretepanju, kakor to počne zlobni suženj. Morda so postali strpni do napačnih dejanj, tako ko tisti v tiatirski skupnosti⁴¹⁵, ki so tolerirali žensko Jezabelo, ki se je imenovala prerokinja in je nekatere kristjane zavedla, da so se prešuštvovali. Morda so postali le apatični, kakor so bili člani laodicejske občine⁴¹⁶, ki so se udobno počutili v svojem bogastvu.

Če vemo, kaj Kristus zahteva od nas, a ne izpolnjujemo njegove volje, smo pretepeni z mnogimi udarci. Po drugi strani pa je veliko kristjanov, ki verjamejo, da izpolnjujejo Kristusovo voljo, ubogajo vse njegove zapovedi in živijo dobro krščansko življenje. To so kristjani, ki jih zavajajo zapeljivi lažni nauki. Večina kristjanov, vključno z Jehovovimi pričami, resnično verjame, da služijo Bogu. Priče, ki ubogajo svoje voditelje in se komu izogibajo, ker govori resnico, verjamejo, da to počnejo iz ljubezni in zveste poslušnosti Bogu, kakor je to napovedal Jezus:

Izobčevali vas bodo iz sinagog [ali Kraljestvenih dvoran]. Prihaja celo ura, ko bo vsak, ki vas bo ubil [ali se vas izogibal], menil, da je opravil sveto službo Bogu. (Janez 16:2)

Neizpolnjevanje Gospodove volje ni opravičilo, tudi če ravnamo iz nevednosti. Vendar pa je kazen za take manjša. Bili bodo pretepeni z nekaj udarci. Kakšna bo ta kazen, ni natančno opredeljeno. Ali je to pomembno? Ali želi kdo od nas to izvedeti na težak način? Mislim, da ne! Bolje je, če nas Kristus šteje za zveste in preudarne, se strinjate?

14

Ali naj se udeležim kruha in vina?

Saj niste prejeli duha sužnosti, ki bi v vas spet povzročal strah, temveč ste prejeli duha posinovljenja, duha, ki nas spodbuja, da kličemo: »Aba, Oče!« (Rimljanom 8:15)

Sveto pismo nam v Janezovem evangeliju 1:12 pravi, da je »vsem, ki so ga sprejeli, [Jezus] dal oblast, da postanejo Božji otroci, ker so verovali v njegovo ime.« To pomeni, da je vsakomur, ki veruje v Jezusa, dana pravica, da postane Božji otrok. To smo spoznali v naši svetopisemski analizi nauka o drugih ovcah Jehovovih prič.⁴¹⁷

Če ste vedno verjeli, da spadate med druge ovce, spoznanje, da so druge ovce pravzaprav maziljeni kristjani poganskega porekla (ne Judje), pomeni, da morate imeti nebeško upanje in da morate biti deležni simbolov. To je za mnoge Jehovove priče velik korak, ki ga morajo narediti. Domnevam, da vas po letih idiličnih ilustracij Stražnega stolpa in ganljivih videoposnetkov regionalnih zborovanj, ki prikazujejo večno življenje v zemeljskem raju, nebeško upanje preprosto ne privlači.

Poleg tega je tu še občutek nevrednosti, ki je bil Jehovovim pričam vcepljen z napačno uporabo Pisma Rimljanom 8:15, kakor to prikazuje ta odlomek iz leta 2016 v reviji Stražni stolp:

Toda kako posameznik ve, da je povabljen v nebesa? Na to je jasno odgovoril Pavel, ko je pisal maziljenim kristjanom v Rimu, »poklicanim za svete«. Rekel jim je: »Niste prejeli duha sužnosti, ki bi v vas spet povzročal strah, temveč ste prejeli duha posinovljenja, duha, ki nas spodbuja, da kličemo: ‚Aba, Oče!‘ Ta duh sam pričuje skupaj z našim duhom, da smo Božji otroci.« (Rim. 1:7; 8:15, 16) Preprosto povedano, Bog po svojem svetem duhu posamezniku daje jasno vedeti, da ga vabi v prihodnjo nebeško kraljestveno vlado. (1. Tes. 2:12)

Posamezniki, ki prejmejo od Boga to posebno vabilo, ne potrebujejo nobenega drugega pričevanja – ne potrebujejo še koga drugega, da bi potrdil njihovo maziljenje.⁴¹⁸

V nadaljevanju tega poglavja bom razložil, zakaj ta poseben znak ali posebno povabilo ni v skladu s Svetim pismom. Za zdaj moramo razumeti, da so vse priče krščene kot ena od drugih ovac. Rečeno vam je, da boste postali eden izmed maziljenih le, če vas Bog pokliče, toda zakaj bi vas poklical, če ima na tisoče dolgoletnih zvestih Jehovovih prič, med katerimi lahko izbira? Poleg tega, ker način tega klica ni nikoli pojasnjen, kako ste lahko prepričani, da ste bili poklicani in ne doživljate le psihotične epizode ali ne trpite zaradi blodenj o veličini? Ker Sveto pismo ne govori ničesar o »tem posebnem povabilu«, se nimate na kaj opreti. Zato je sodelovanje pri njem stigmatizirano.

Sodelovati sem začel nekaj let, preden so me odstranili kot starešino. Vendar sem to počel zasebno z ženo in nekaterimi bližnjimi prijatelji. Razlog, da nisem sodeloval na vsakoletnem obeležju Jehovovih prič, je bil v tem, da sem vedel, da bom stigmatiziran. Moji kolegi starešine bi mislili, da se povzdigujem in da se obnašam arogantno. Vendar me je po odstranitvi takšna stigmatizacija začela manj skrbeti in menil sem, da bi to lahko bilo sredstvo za začetek dialoga z nekaterimi mojimi prijatelji. To se ni izkazalo za resnično.

Ko sem prvič sodeloval v dvorani kraljestva, so si nekateri starešine prizadevali, da bi me privedli pred odbor. Menili so, da je moja udeležba še en dokaz za to, kar je po njihovem mnenju odpadniško razmišljanje. Ustavimo se za trenutek in si to oglejmo. Tu imamo kristjana, ki na podlagi svoje vesti ravna tako, da uboga zapoved Jezusa Kristusa, odziv starešin pa je, da ga obtožijo odpadništva. Iz tega razloga je moja žena zavrnila sodelovanje z mano v dvorani Kraljestva. Zavedala se je, da bi najino skupno obhajanje mnoge užalilo in nama povzročilo težave. Seveda je imela prav.

V Miamiju na Floridi je bila občina, v kateri je majhna skupina - več ko deset oznanjevalcev - začela sodelovati istočasno. Sestra, ki živi v bližini, me je obvestila, da je sedež poslal svojega predstavnika, da bi to raziskal. Predstavljajte si! Kristjani, ki sprejmejo Jezusovo ponudbo za večno življenje in to očitno počnejo v javnosti! Kako grozno! Pošljite vojsko!

Jezus pa jim je rekel: »Resnično, resnično vam povem: če ne jeste mesa Sina človekovega in ne pijete njegove krvi, nimate življenja v sebi. Kdor se hrani z mojim mesom in pije mojo kri, ima večno življenje in jaz ga bom poslednji dan obudil, kajti moje meso je prava hrana in moja kri prava pijača. Kdor se hrani z mojim mesom in pije mojo kri, ostaja zedinjen z menoj in jaz zedinjen z njim. Enako kakor me je živi Oče poslal in jaz živim zaradi Očeta, tako bo tudi tisti, ki se hrani z menoj, živel zaradi mene. To je kruh, ki je prišel iz nebes. Z njim ni tako kakor takrat, ko so vaši praočetje jedli, pa so vseeno umrli. Kdor se hrani s tem kruhom, bo živel večno.« (Janez 6:53-58)

»Ampak jaz nočem v nebesa!«

To je pogost ugovor, ki ga slišim od Jehovovih prič in ki sem ga občutil tudi sam, ko sem se prvič zavedal upanja, ki mi je bilo dano. Toda iz teh verzov sem dobil tolažbo:

Prav tako, kakor piše: »Česar oko ni videlo in uho ni slišalo in kar se v človekovem srcu ni porodilo, to je Bog pripravil tem, ki ga ljubijo.« Bog nam je namreč to razodel po svojem duhu, saj duh vse preiskuje, tudi Božje globočine. (1. Korinčanom 2:9, 10)

Odpiraš svojo roko in zadovoljuješ želje vseh živih bitij. Jehova je pravičen na vseh svojih poteh in zvestovdan pri vsem, kar dela. (Psalm 145:16, 17)

Ko sem se prvič začel udeleževati simbolov v poslušnosti Jezusovi zapovedi, da naj vsi kristjani to počnejo »v moj spomin«, sem še vedno sprejemal nauk JP, da gredo maziljenci v nebesa in se nikoli več ne vrnejo v življenje na zemlji. Nisem vedel, kako bi bilo živeti v nebesih, vendar sem spoznal, da bi moralo biti za resničnost odlomkov, ki smo jih pravkar prebrali, prav tako dobro, če ne celo boljše, kakor je življenje na zemlji. Nato sem se sčasoma začel spraševati, ali sem se spet pustil vplivati indoktrinaciji JP.

Ali Sveto pismo dejansko pravi, da gredo kristjani v nebesa? Odločil sem se, da bi bilo nespametno slepo sprejemati takšno razmišljanje, ki nikakor ni značilno samo za priče. Tako katoličani, kakor tudi protestanti prav tako verjamejo, da gredo verni kristjani v nebesa. Glavna razlika je v tem, da ne omejujejo števila na zgolj 144.000, kakor to počnejo Priče.

Lokacija! Lokacija! Lokacija!

Čeprav je lokacija morda najpomembnejša stvar pri nepremičninah, ali bi morala biti res dejavnik pri vaši rešitvi?

Nagrada, ki jo dobimo, ni povezana s tem, kje živimo, temveč s tem, kaj lahko počnemo. Če pa se osredotočimo na lokacijo, k čemur smo nagnjeni zaradi vpliva publikacij družbe Watch Tower, lahko zlahka napačno razlagamo Sveto pismo. Če na primer Jehovovo pričo vprašate: »Kje je Božje kraljestvo?« vam bo nedvomno odgovorila: »V nebesih.« A če v program Watchtower Library vnesete besedni zvezi »kraljestvo v nebesih« in »kraljestvo v nebu«, boste dobili nič zadetkov v Svetem pismu. Po drugi strani pa se besedna zveza »kraljestvo v nebesih« v Prevodu Novi Svet pojavi približno 33-krat, in to samo v Mateju.

Med »iz nebes« in »v nebesih« je bistvena razlika. »Prvi govori o izvoru, drugi pa o lokaciji. V Svetem pismu je beseda »nebo« ouranos. Glede načina njene uporabe Strongova konkordanca navaja: »Nebesa: (a) vidna nebesa: ozračje, nebo, zvezdnato nebo, (b) duhovna nebesa.« HELPS Word-studies o tem pravi naslednje:

3772 ouranós - nebo (ednina), skoraj enako pogosto se uporablja v množini (»nebesa«). »Ednina in množina imata različen prizvok, zato bi ju bilo treba pri prevajanju razlikovati (čeprav se to žal redko zgodi)« (G. Archer).

Izčrpna analiza besede ouranós presega okvir te knjige. Nekaj pa je jasno: v večini primerov, zlasti v množini, se beseda ne nanaša na fizično lokacijo Boga. Pravzaprav je celo razmišljanje o tem, da ima Bog fizično lokacijo, človeško razmišljanje, poskus, da bi razumeli tisto, kar je neskončno in presega naše razumevanje. Včasih je ta potreba po antropomorfizaciji Boga ljudi pripeljala do nezaslišanih neumnosti, kakor je ta iz knjige Sprava (Reconciliation), ki jo je leta 1928 napisal J. F. Rutherford:

Zdi se, da je ozvezdje sedmih zvezd, ki tvorijo Plejade, osrednje središče, okoli katerega se vrtijo vsi znani sistemi planetov, tako kot planeti našega Sonca ubogajo Sonce in potujejo po svojih orbitah. Predlagano je bilo, in to z veliko težo, da je ena od zvezd te skupine Jehovovo bivališče in kraj najvišjih nebes; da je to kraj, na katerega se je navdihnjeni pisec skliceval, ko je dejal: »Poslušaj iz svojega bivališča, iz nebes« (2. Kron 6:21); in da je to kraj, na katerega se je skliceval Job, ko je pod vplivom navdiha zapisal: »Ali lahko povežeš skupaj vplive Plejad ali razvežeš Orionove pasove?« (Job 38:31).

Ozvezdje Plejad je majhno v primerjavi z drugimi, ki jih znanstveni instrumenti razkrivajo začudenim očem človeka. Toda velikost drugih zvezd ali planetov je v primerjavi s Plejadami po pomembnosti majhna, saj so Plejade kraj večnega Božjega prestola.⁴¹⁹

Zamisel, da bi se bitje, ki je sposobno ustvariti vesolje z milijardami galaksij in bilijoni zvezd, odločilo, da se bo naselilo v enem samem zvezdnem sistemu znotraj naše skromne galaksije Mlečna cesta, je preprosto neumna.

Dejstvo je, da tudi kadar beseda »nebesa« govori o »Božjem bivališču«, kakor je to v 2. Kr 6:21, se ne nanaša na fizični kraj, ampak na nekaj, kar je zunaj človeškega razumevanja - nekje tam zunaj. Tudi beseda »nekje« je zavajajoča, saj še vedno pomeni kraj.

Živimo v fizičnem svetu. Naš jezik izraža fizičnost. Težko, če ne celo nemogoče, razmišljamo v pojmih, ki presegajo štiri dimenzije, ki jih poznamo: dolžino, širino, globino in čas. Toda Jehova Bog je zunaj in nad vsemi temi stvarmi. Manjka nam le terminologija, s katero bi lahko izrazili, kaj je in kje je - če pri Vsemogočnem sploh obstajata pojma »kaj« (Božja narava) in »kje« (Božja lokacija).

Začeti moramo gledati na »nebesa«, kakor je ta pojem izražen v Svetem pismu. Najpogosteje se uporablja v množini, običajno za izražanje tistega, kar je nad nami ali nad nami. Tudi v angleškem jeziku rečemo heavens, če hočemo reči nebo ali zrak. Če rečem: »Na nebu letijo ptice,« boste vedeli, da sem mislil na atmosfero iznad nas.

Ko Matej govori o »nebeškem kraljestvu«, govori o izvoru oblasti kraljestva.⁴²⁰ Tako so besedne zveze, kakor sta »Božje kraljestvo«⁴²¹ in »Kristusovo kraljestvo«⁴²², sinonim za Matejevo »nebeško kraljestvo«. Nobeden od teh izrazov se ne nanaša na lokacijo, temveč na izvor in avtoriteto vladavine kraljestva.

Ko kristjani razmišljajo o svoji odrešitvi, se sprašujejo, kje bo in kakšna bo. To so običajne skrbi. Navsezadnje smo le ljudje.

Sveto pismo pove zelo malo o tej temi, in to z dobrim razlogom. Bog nas ne mika z dobrotami. Želi, da mu prisluhnemo in se pustimo voditi, ker verjamemo v njegovo dobroto in ljubezen.

Kaj vemo o našem upanju na odrešitev?

Sveto pismo pravi, da Božji maziljenci prebivajo v Novem Jeruzalemu. Kje je to?

Zmagovalca bom naredil za steber v templju svojega Boga, in zagotovo ne bo več šel iz njega. Nanj bom tudi napisal ime svojega Boga in ime mesta svojega Boga, novega Jeruzalema, ki prihaja iz nebes od mojega Boga, pa tudi svoje novo ime. (Razodetje 3:12)

Videl sem nova nebesa in novo zemljo. Kajti prejšnja nebesa in prejšnja zemlja sta prešla in morja ni več. Videl sem tudi sveto mesto, Novi Jeruzalem, ki se je spuščalo iz nebes od Boga, pripravljeno kakor nevesta, ki je olepšana za svojega ženina. Tedaj sem zaslišal močan glas, ki je prišel od prestola in je rekel: »Glej! Božji šotor je med ljudmi in Bog bo prebival z njimi, oni pa bodo njegova ljudstva. In Bog sam bo z njimi. 4 Obrisal jim bo vse solze z oči in smrti ne bo več, pa tudi žalovanja, vpitja in bolečine ne bo več. To, kar je bilo, je minilo.« (Razodetje 21:1-4)

Maziljenci živijo v Novem Jeruzalemu, ki se spušča z neba na zemljo. Božji šotor ali tabernakelj se ne nanaša na navaden šotor, ampak na tabernakelj, ki je obstajal stoletja od izhoda do časa, ko je kralj Salomon zgradil tempelj v Jeruzalemu, ki ga je nadomestil. Tabernakelj je vseboval svetišče (grško naos), kjer vidimo stati veliko množico maziljenih kraljev v Razodetju 7:15. Seveda so vse te podobe simbolične, so prispodoba, ki nam pomaga razumeti, da bo Bog z nami v mesijanskem kraljestvu.

Namesto da bi odšli v oddaljena nebesa, kjer jih njihovi bližnji nikoli več ne bi videli, in od tam vladali, kakor bi nas rada prepričala Organizacija, nam Sveto pismo sporoča nekaj drugega. Božji otroci morajo na zemlji opraviti svoje delo. Po Bereanovem študijskem Svetem pismu in skoraj vsaki drugi angleški različici, ki je bila natisnjena, se Razodetje 5:10 glasi:

Naredil si jih za kraljestvo in duhovnike, ki bodo služili našemu Bogu, in kraljevali bodo na zemlji.

Skoraj vsi sodobni prevodi to izražajo kot »na« ali »po«. Grška beseda je epi in Strongova definicija navaja le »na« ali »po«. Za uporabo v Svetem pismu Strong’s navaja: »na, po, proti, na podlagi, na«.

Zakaj je v Prevodu novega sveta pri prevodu epi v tem primeru uporabljena beseda »nad«? Morda se to lepo ujema z njihovo teologijo, po kateri maziljenec vlada od daleč v nebesih?

Samo v 5. poglavju Razodetja se epi pojavi šestkrat:⁴²³

Vs. 1: »…tisti, ki sedi na prestolu…«

Vs. 3: »Toda nihče v nebesih ali na zemlji…«

Vs. 7: »…tisti, ki sedi na prestolu…«

Vs. 10 »…in vladali bodo na zemlji.«

Vs. 13a »In slišal sem vsako bitje v nebesih in na [epi] zemlji…«

Vs. 13b »Tistemu, ki sedi na prestolu…«

Dodaten dokaz, ki nagiba k sklepu, da bodo maziljeni kralji in duhovniki na zemlji (in ne nad njo), lahko pridobimo iz prilike o zvestem in preudarnem sužnju iz Evangelija po Mateju 24:45-51.

Gospodar imenuje sužnja, da med njegovo odsotnostjo hrani njegove domače. Ko se vrne, oceni uspešnost vsakega sužnja. Zakaj gospodar imenuje sužnja, da hrani njegove domače? Očitno zato, ker ga ni tam, da bi to počel sam. Zakaj je bil sveti duh poslan, da bi učencem razkril resnico? Ker Jezusa ni bilo več tam, da bi to počel.⁴²⁴ Zakaj je Jezus z nami, kadar sta dva ali trije zbrani v njegovem imenu? Ne zato, ker se fizično vrne vsakič, ko se nekaj kristjanov zbere v njegovem imenu, ampak zato, ker duh deluje po nas, da se hranimo med seboj.⁴²⁵ Zakaj je Jezus govoril o drugem prihodu? Če lahko na daljavo vlada iz nebes, zakaj se mora vrniti na zemljo?⁴²⁶

Ena od prvih stvari, ki jih Jezus stori po svoji vrnitvi, je, da k sebi zbere maziljene:

Potem bomo mi živeči, ki bomo preživeli, skupaj z njimi vzeti v oblakih in šli naproti Gospodu v zraku. In tako bomo vedno z Gospodom. (1. Tesaloničanom 4:17)

»V oblakih« in »v zraku« sta metafori, ki se nanašata na bližino zemlje in ne daleč v nebesih. Poleg tega je glagol »srečati« posebna grška beseda, ki se uporablja za prijateljsko srečanje. Strong’s razlaga apantésis kot »srečanje; dejanje srečanja, srečati se (fraza, ki se zdi skoraj tehnična za sprejem novo prispelega uradnika)«. Izražena misel je, da novo prispelega uradnika - v tem primeru našega Gospoda Jezusa - na poti pričakajo predstavniki kraja, v katerega prihaja.

Razmislite o tem: Kako je Jezus učil svoje učence takoj po vstajenju? Sprejel je človeško podobo, sedel z njimi, jedel z njimi in se z njimi pogovarjal. Vstal je kot duh, vendar je, podobno kot angeli, ki so obiskali Abrahama, lahko prevzel človeško podobo, da bi lahko komuniciral.⁴²⁷

To je vzorec, ki ga duhovna bitja uporabljajo za fizično komunikacijo z ljudmi. Starodavni verni ljudje so se zabavali z angeli, ki so prevzeli človeško podobo.⁴²⁸ Ko je Gabriel obiskal Danijela, Zaharijo in Marijo, se je prikazal kot človek, saj duhov ni mogoče videti s človeškimi očmi.⁴²⁹ Jezus, čeprav je vstal kot duh, ki daje življenje, je prevzel človeško podobo, da bi komuniciral z učenci.⁴³⁰

Čeprav ne moremo govoriti z absolutno gotovostjo, se zdi, da obstaja precej dokazov, ki vodijo k sklepu, da bomo morali Božji otroci za opravljanje dvojne naloge vladanja kot kralji in služenja kot duhovniki za spravo človeštva slediti istemu vzorcu, ki so ga uporabili angeli, in sprejeti meso, da bi lahko sodelovali z vstalimi, ki se bodo vrnili kot del vstajenja krivičnih.⁴³¹ Za to bomo morali biti fizično prisotni na zemlji.

Glede tega, kakšna bo naša telesna podoba po vstajenju, je Sveto pismo zelo nejasno. Celo Janez je lahko dodal le to:

Ljubljeni, zdaj smo Božji otroci, toda ni se še razodelo, kaj bomo. Vemo pa, da bomo, kadar se bo on razodel, podobni njemu, ker ga bomo videli prav takšnega, kakršen je.. (1 Janez 3:2)

»Bomo mu podobni«! Bodimo razumni. Ne vemo natančno, kakšno bo naše duhovno telo⁴³², toda če bomo podobni Jezusu, bi to moralo biti dovolj dobro za vsakega od nas, mar ne?

Kaj pomeni biti deležen kruha in vina

Za ljudi, ki prihajajo na spominsko slovesnost JP iz drugih krščanskih veroizpovedi, je gotovo izjemen pogled, ko vidijo celotno skupnost vernih kristjanov, ki javno zavračajo ponudbo, da bi bili deležni mesa in krvi našega Gospoda Jezusa, ki rešujeta življenje, kakor ju predstavljata kruh in vino.

Naj ne bo pomote: Druge poti do odrešitve ni! Ne pozabite, da je Jezus rekel:

Jezus pa jim je rekel: »Resnično, resnično VAM povem: če ne JESTE mesa Sina človekovega in ne pijete njegove krvi, NIMATE življenja v sebi. Kdor se hrani z mojim mesom in pije mojo kri, ima večno življenje in jaz ga bom poslednji dan obudil, kajti moje meso je prava hrana in moja kri prava pijača. Kdor se hrani z mojim mesom in pije mojo kri, ostaja zedinjen z menoj in jaz zedinjen z njim. Enako kakor me je živi Oče poslal in jaz živim zaradi Očeta, tako bo tudi tisti, ki se hrani z menoj, živel zaradi mene. To je kruh, ki je prišel iz nebes. Z njim ni tako kakor takrat, ko so VAŠI praočetje jedli, pa so vseeno umrli. Kdor se hrani s tem kruhom, bo živel večno.« (Janez 6:53-58)

Jezus ni ponudil nobene sekundarne poti do odrešitve. Če bi obstajala sekundarna skupina kristjanov, ki bi bili razglašeni za pravične kot Božji prijatelji, vendar le, če bi aktivno zavrnili uživanje kruha in vina, bi to gotovo povedal. Zagotovljena bi bila jasna navodila, saj gre za vprašanje večnega življenja. Vendar od našega Gospoda nimamo nobenih drugih navodil, razen tistih, ki nam jih posreduje Pavel:

Mar kelih zahvaljevanja, za katerega se zahvaljujemo, ne pomeni deleža pri Kristusovi krvi? Mar kruh, ki ga lomimo, ne pomeni deleža pri Kristusovem telesu? Ker je kruh eden, smo mi, čeprav nas je mnogo, eno telo, ker imamo vsi delež pri tem enem kruhu. (1. Korinčanom 10:16, 17)

Dokazi v Svetem pismu za to razumevanje so prepričljivi. Na primer, obstaja samo eno Kristusovo telo. »Čeprav nas je mnogo, smo eno telo… in uživamo… en kruh.« Ali tu vidimo kakšno določilo za sekundarno, manjše telo vernikov?

Pavel je Korinčanom tudi povedal:

Od Gospoda sem namreč prejel to, kar sem izročil tudi VAM, namreč da je Gospod Jezus tisto noč, v kateri so ga nameravali izdati, vzel kruh, se zahvalil, ga prelomil in rekel: »To predstavlja moje telo, ki je za vas. To delajte meni v spomin.« Podobno je storil tudi glede keliha po večerji, ko je rekel: »Ta kelih predstavlja novo zavezo na temelju moje krvi. Kadar koli pijete iz njega, DELAJTE to meni v spomin.« Kadar koli namreč jeste ta kruh in pijete iz tega keliha, oznanjate smrt Gospoda, dokler ta ne pride. (1. Korinčanom 11:23-26)

Tu imamo neposredno Jezusovo naročilo, naj »to počnemo še naprej«.

Kako je Vodstvenemu organu uspelo prepričati milijone ljudi, da ta preprost in neposreden ukaz ne velja zanje? Deloma jim je to uspelo z igro besed. Oglejte si ta odlomek iz knjige Insight on the Scriptures (Vpogled v Sveto pismo):

Na večer pred smrtjo je Jezus uvedel večerjo, spomin na svojo smrt, in svojim učencem naročil, naj se je držijo. (Lk 22:19) To obhajanje je treba ohraniti, »dokler ne pride on«. (1. Ko 11:26)⁴³³

Niti Jezus niti apostoli niso nikoli govorili o Gospodovi večerji kot o ‘obredu’. »V angleščini ta beseda pomeni:

dejanje ali praksa izpolnjevanja ali spoštovanja zakonskih, moralnih ali obrednih zahtev«, strogo upoštevanje pravil«

opazovanje ali opažanje nečesa.

Vidite, kako zvito je to? Maziljenci lahko »opazujejo« spominsko slovesnost z »dejanjem ali prakso izpolnjevanja… zahtev« za udeležbo, druge ovce pa lahko »opazujejo« z opazovanjem ali opazovanjem«, kar se dogaja, ne da bi dejansko sodelovale. Vodstveni organ je prepričal verne kristjane, da s preprostim dejanjem udeležbe na memorialu in opazovanjem ubogajo Jezusovo zapoved, naj »to delajo še naprej«.

Druge ovce na spominski slovesnosti ne vzamejo simbolov. So samo opazovalci. Leta 1938 so bili tisti, ki imajo zemeljsko upanje, prvič povabljeni na spominsko slovesnost. V Stražnem stolpu, 1. marec 1938, je pisalo: »Povsem prav je, da so [druge ovce] navzoče na takšnem shodu in da opazujejo, kaj se dogaja. […] To bi zanje moral biti in tudi je čas veselja.« Podobno kot so gostje veseli, da so lahko na poroki, so tudi tisti, ki spadajo med druge ovce, veseli, da so lahko prisotni na spominski slovesnosti kot opazovalci.⁴³⁴

Toda naš Gospod nam ni rekel, naj »opazujemo«. Rekel nam je, naj sodelujemo. Rekel je: »To delajte v moj spomin«. Kaj počnemo? Pasivno stati ob strani in gledati? Kaj so počeli učenci, ko je izrekel te besede? Udeleževali so se kruha in vina, ki ju je Jezus delil med njimi.

To, kar Vodstveni organ zahteva od svojega razreda drugih ovac, je še hujše od pasivnega opazovanja. Od drugih ovc JP se zahteva, da ukrepajo, da se dokončno odločijo. Ko se jim ponudi kruh, ga morajo zavrniti! Ko jim je podano vino, ga morajo zavrniti!

Izjemno! Komu bi koristilo, če bi na milijone Jezusovih učencev zavrnilo simbole, ki predstavljajo ponudbo, da postanejo Božji otroci? Kdo se bojuje s preostalimi iz semena žene iz Prve Mojzesove knjige 3:15, odkar je bil vržen z neba?⁴³⁵ Ko poskušamo najti krivca, moramo vedno gledati na to, kdo ima od tega korist!

Vodstveni organ svojim drugim ovcam prepove, da bi sodelovale. Pravijo jim, da njihovo odrešenje ni odvisno od tega, ali bodo ubogali to Jezusovo zapoved, naj jedo njegovo meso (ki ga predstavlja kruh) in pijejo njegovo kri (ki ga predstavlja vino), čeprav je to v nasprotju z izrecnimi besedami našega Gospoda: »Če ne jeste mesa Sina človekovega in ne pijete njegove krvi, nimate življenja v sebi.«⁴³⁶ Namesto tega drugim ovcam sporočajo, da je njihovo odrešenje odvisno od ignoriranja Kristusove zapovedi in namesto tega od lojalnega podpiranja mož Vodstvenega organa:

Druge ovce ne bi smele nikoli pozabiti, da je njihova rešitev odvisna od tega, da dejavno podpirajo Kristusove maziljene »brate«, ki so še na zemlji.⁴³⁷

Če ste se torej vedno imeli za eno od Drugih ovc, kakor jih opredeljuje Družba Watch Tower, se morate odločiti: ubogati Kristusa ali ubogati ljudi iz Vodstvenega organa!

Videli smo že, da število maziljenih ni omejeno na 144.000.⁴³⁸ Videli smo tudi, da Pismo Rimljanom 8:16 ne predstavlja nekega posebnega znaka ali posebnega povabila.⁴³⁹ Vem, da je spodbuda, da bi ubogali »navodila zvestega sužnja«, kot to pogosto navaja Organizacija, zelo močna. Toda pomislite na to: Ali želite, da bi bil vaš izgovor, ko boste stali pred Gospodovim sodnim stolom: »Samo izpolnjeval sem ukaze«?

Jezus nam pravi, da z rednim uživanjem⁴⁴⁰ oznanjamo njegovo smrt. Zakaj bi bilo večini kristjanov prepovedano oznanjati Gospodovo smrt? To je nesmiselno. Z udeležbo pri emblemih javno izražamo ne le svojo vero, ampak tudi sprejemanje te rešilne določbe. Prav tako potrjujemo, da sprejemamo svojo posvojitev kot Božji otroci in da smo pripravljeni biti del semena, ki bo zdrobilo satana in njegove demone.

Kateri kristjan z iskrenim srcem ne bi sprejel tega privilegija in upanja?

15

Kako Družba Watch Tower zapira nebeško kraljestvo

Gorje vam, pismouki in farizeji, hinavci, ker pred ljudmi zapirate nebeško kraljestvo. Vi sami namreč ne greste vanj, tistim, ki bi radi šli noter, pa ne dovolite vstopiti. (Matej 23:13)

Ko je Jezus hodil po zemlji, je bil Jehovov narod (ali organizacija, če želite) Izrael. Le oni so imeli med vsemi narodi na zemlji Božji zakon, ki jih je vodil v nebeško kraljestvo. Samo oni so bili v pogodbenem odnosu z resničnim Bogom, Jehovo (YHWH). V tej zavezi so postali »kraljestvo duhovnikov«.

Če boste torej natančno poslušali moj glas in boste izpolnjevali mojo zavezo, mi boste posebna lastnina izmed vseh drugih ljudstev, saj je moja vsa zemlja. In boste mi kraljestvo duhovnikov in svet narod. (2. Mz 19:5, 6)

Odrešitev pred smrtjo in upanje na večno življenje je bilo v rokah Judov. Jezus je Samarijanki dejal, da »odrešenje izvira od Judov.«⁴⁴¹ Odrešenik, ki bi ga Bog poslal, da bi nas vse odrešil smrti, ne bi šel v Rim, kjer so častili poganskega boga Jupitra ali Joveja, niti ne bi bil poslan Grkom, ki so častili Zevsa. Teh lažnih bogov ni več, izginili so v meglice zgodovine.

Le izraelskemu narodu je Jehova poslal svojega edinorojenega Sina, da bi jih še zadnjič odvrnil od njihove zlobne poti. Toda namesto da bi izkoristili resnično Božjo priložnost in se pokesali, so umorili Božjega Sina. S tem dejanjem so prelomili zavezo, izgubili status izbranih in obsodili svoj narod.⁴⁴²

Kot narod so izgubili nagrado, ki bi jim pripadala za spoštovanje Božje zaveze. Toda nekateri posamezniki, kot so zvesti moški in ženske, opisani v 11. poglavju Pisma Hebrejcem, tega niso zamudili. Kljub temu je bila sklenjena nova zaveza.⁴⁴³ Tokrat ne bi bila omejena na Jude, ampak bi vključevala ljudi vseh narodov.

To je bila slaba novica za hudiča, saj je Bog že od samega začetka v Edenu napovedal, kako bo Satan doživel svoj konec.

Povzročil bom sovraštvo med teboj in ženo ter med tvojim semenom in njenim semenom. To ti bo zdrobilo glavo, ti pa ga boš ranila v peto. (1. Mz 3:15)

To seme ali potomstvo ženske⁴⁴⁴ bi za hudiča pomenilo pogubo, zato je bil njegov cilj izničiti to seme. Na koncu se je izkazalo, da je ženino seme Jezus, vendar se to ne bi ustavilo pri njem. Vključevalo bi nepopisno število maziljenih ljudi: Božji otroci. Ker satanu ni uspelo obrniti Jezusa na svojo stran, bi se zdaj lotil teh. Razodetje to prikazuje s simboličnimi podobami:

Ko je zmaj videl, da je bil vržen na zemljo, je začel preganjati ženo, ki je rodila dečka. Toda žena je dobila dve peruti velikega orla, da je lahko odletela na svoj prostor v pustinji. Tam jo hranijo čas in dva časa in pol časa, stran od obličja kače. Potem pa je kača proti ženi bruhnila iz ust vodo, podobno reki, da bi se žena v njej utopila. Toda ženi je priskočila na pomoč zemlja. Odprla je svoja usta in pogoltnila reko, ki jo je zmaj bruhnil iz svojih ust. Tedaj se je zmaj razjezil na ženo in šel, da bi se vojskoval s preostalimi od njenega semena, ki izpolnjujejo Božje zapovedi in jim je zaupano delo pričevanja za Jezusa.. (Razodetje 12:13-17)

Kakor smo že spoznali v tej knjigi, so Božji otroci »velika množica«, ki je vzeta »iz vseh narodov in plemen, ljudstev in jezikov«.⁴⁴⁵ Vse človeštvo je čakalo, da se ti razkrijejo:

… saj je bilo podrejeno ničevosti, pa ne po svoji volji, temveč po volji njega, ki ga je podredil, vendar z upanjem, 21 da bo tudi sámo stvarstvo rešeno sužnjevanja trohljivosti in bo dobilo veličastno svobodo Božjih otrok. (Rimljanom 8:20, 21)

Seveda se hudič bojuje s preostalimi iz ženinega semena, saj je, ko je njihovo število popolno, z njim konec.⁴⁴⁶ V Jezusovem času si je satan med izraelskimi voditelji že zelo prizadeval, da bi preprečil razvoj semena. Jezus je na to nedvoumno opozoril:

Gorje VAM, pismouki in farizeji, hinavci, ker pred ljudmi zapirate nebeško kraljestvo. VI sami namreč ne greste vanj, tistim, ki bi radi šli noter, pa NE DOVOLITE vstopiti. Gorje VAM, pismouki in farizeji, hinavci, ker prepotujete morje in kopno, da bi pridobili enega spreobrnjenca, in ko se ta spreobrne, ga NAREDITE dvakrat bolj vrednega gehene, kot ste je sami. (Matej 23:13, 15)

Satanova vojna proti ženinemu potomstvu se ni končala, ko je Bog zavrnil Izrael, saj je bilo Božje kraljestvo dano drugemu narodu, kakor je napovedal sam Jezus:

Zato vam govorim: Božje kraljestvo se vam bo vzelo in dalo narodu, ki rojeva njegove sadove. (Matej 21:43)

Ta nova država ni ležala med mejami, označenimi na zemljevidu. Namesto tega so ti moški in ženske veljali za »začasne prebivalce«⁴⁴⁷, saj je njihovo državljanstvo v nebesih.⁴⁴⁸

To so zrna pšenice, ki jih je Jezus posadil na polju sveta, vendar je hudič - vedno nasprotnik in sovražnik - to polje zasejal z lažnimi kristjani, plevelom.⁴⁴⁹ Njegov cilj je bil zapeljati moške in ženske stran od Božjega kraljestva v lažno upanje, ki temelji na lažnih naukih.

V 18. stoletju se je veliko iskrenih preučevalcev Svetega pisma odcepilo od lažne religije. Ustvarjali so majhne, neodvisne občine, ki so temeljile na modelu iz prvega stoletja. Osvobajali so se verskih hierarhij in zatiralske narave človeških naukov in izročil.

To ljudstvo mi izkazuje čast s svojimi ustnicami, njihovo srce pa je daleč od mene. Zaman me častijo, saj so njihovi nauki le človeške zapovedi. (Matej 15:8, 9)

Ti učenci Svetega pisma so spoznali, da so verovanja, ki sramotijo Boga, kakor je peklenski ogenj, iznajdba verskih voditeljev, s katero si želijo podrediti čredo.

Vendar se Satan ni hotel predati. Od vsega začetka je uporabljal laži in neresnice, da bi ljudi odvrnil od Božjega kraljestva. Te laži širi s pomočjo svojih uslužbencev.

V Izraelu so bili to verski voditelji, ki jih je Jezus obsodil:

VI ste od SVOJEGA očeta Hudiča in ŽELITE izpolnjevati želje SVOJEGA očeta. Ta je bil že od začetka ubijalec in ni vztrajal v resnici, ker resnice ni v njem. Kadar govori laž, govori skladno s svojim nagnjenjem, ker je lažnivec in oče laži. (Janez 8:44)

Ko se je krščanska občina začela razvijati, je satan svojo pozornost usmeril na tiste, ki so si prizadevali postati Božji otroci. Vendar nima novih strategij. Zato se je vrnil k preizkušeni taktiki, da ljudi pripravi do tega, da zaupajo v ljudi.⁴⁵⁰

Takšni so namreč lažni apostoli, sleparski delavci, ki se pretvarjajo, da so Kristusovi apostoli. In nič čudnega, saj se sam Satan pretvarja, da je angel luči. Nič posebnega torej ni, če se tudi njegovi služabniki pretvarjajo, da so služabniki pravičnosti. Toda njihov konec bo v skladu z njihovimi deli. (2. Korinčanom 11:13-15)

Kako je Watch Tower Jehovovim pričam ukradel odrešitev?

Tema te knjige je značilna za vero Jehovovih prič, vendar načeloma velja za vse krščanske sekte. Tako se vrnemo k vprašanju: Kako je Društvo Stražni stolp Jehovovim pričam ukradlo odrešitev?

Osredotočil sem se na Družbo stražni stolp, ker je nastala pred oblikovanjem sodobnega Vodstvenega organa, vendar je na koncu vse skupaj odvisno od ljudi; bolj točno, od voditeljev vseh verskih gibanj. V Jezusovem času so bili pismouki (pravniki), farizeji in duhovniki Izraela tisti, ki so ljudem zapirali Božje kraljestvo, saj so učili neresnice in jih spodbujali k hudobnim dejanjem, tako da so jih zavajali, da so mislili, da služijo Bogu. V evangeliju po Janezu 16:2 Jezus pravi, da »Prihaja celo ura, ko bo vsak, ki VAS bo ubil, menil, da je opravil sveto službo Bogu.«

Tudi voditelji Družbe Watch Tower - zdaj Vodstveni organ Jehovovih prič - so z lažnimi nauki in spodbujanjem svoje črede, da kaznuje vsakogar, ki osvetli njihova zlobna dejanja, zaprli Božje kraljestvo.

To se je začelo z Russellom, ki je ljudi prepričal, da so verjeli v lažno Kristusovo navzočnost. Ta laž je še naprej glavni del oznanjevanja dobre novice, ki jo širijo Jehovove priče. Od Pavla smo se naučili, da oznanjevanje lažne dobre novice prinaša Božjo obsodbo:

Čudim se, da se že odvračate od Njega, ki vas je poklical s Kristusovo nezasluženo dobrotljivostjo, in poslušate drugačno dobro novico. 7 Vendar to sploh ni dobra novica. Pač pa vas nekateri le vznemirjajo in hočejo dobro novico o Kristusu popačiti. 8 Toda četudi bi vam mi ali angel iz nebes kot dobro novico oznanil kaj drugega od tega, kar smo vam mi oznanili kot dobro novico, naj bo preklet. 9 Kakor smo že rekli, pravim zdaj še enkrat: kdor vam kot dobro novico oznanja kaj drugega od tega, kar ste sprejeli, naj bo preklet. (Galačanom 1:6-9)

Težko pričakujete, da boste prišli v Božje kraljestvo, če vas je Bog preklel, kajne?

Toda satan ne zapelje vseh naenkrat. Njegov vpliv je podoben kvasu, ki počasi pokvari celotno maso testa.⁴⁵¹ Videli smo, kako je Rutherford leta 1931 ustanovil vero Jehovovih prič, nato pa le tri leta pozneje uvedel nekaj kar je mogoče najslabši nauk, ki ga je skupnost kdajkoli sprejela: zemeljsko upanje o Drugih ovcah. S tem naukom, ki je glavna sestavina dobre novice, ki jo pridigajo priče, je na milijone ljudi pripravil do tega, da so vihali nos nad rešilno krvjo in mesom našega Gospoda, ki ju predstavljata simbola kruha in vina.

Če bi bil Jezus zdaj tukaj, ali bi o vodstvu Jehovovih prič rekel, kakor je rekel o njihovih starodavnih kolegih, pismoukih in farizejih, da pred ljudmi »zapirajo nebeško kraljestvo in da oni sami namreč ne gredo vanj, tistim, ki bi radi šli noter, pa ne dovolijo vstopiti?«⁴⁵²

Na koncu bo o tem odločal Jezus Kristus.⁴⁵³ Naša osebna skrb, vaša in moja, bi morala biti osvoboditev sebe in drugih iz suženjstva človeških naukov, da bi lahko našli veličastno svobodo Božjih otrok in razumeli, kaj resnično pomeni biti del Kristusovega telesa.

Naj nam tega upanja nikoli več ne ukrade noben človek ali skupina ljudi!

Pripraviti se na to, da postaneš Božji otrok

To je zelo obsežna tema. Celotna knjiga je ne bi mogla obravnavati v zadostni meri, vendar pa lahko na tem mestu omenimo eno pomembno in relevantno točko: Satan, hudič, je s svojo zvito lažjo pripeljal človeka do pada v greh. Zato je to, kar se je zgodilo, zločin proti človeštvu in ga morajo po pravici obravnavati in soditi ljudje.

Po rodu sem Kanadčan. Če pa odpotujem v Francijo in tam storim kaznivo dejanje, mi bo sodilo sodišče v Franciji in ne v Kanadi. Tako bi moralo biti. Kaznivo dejanje se sodi v okviru jurisdikcije, v kateri se je zgodilo.

Božja pravičnost je razvidna iz dejstva, da je takoj na začetku, takoj po storjenem zločinu, poskrbel, da se zločincu sodi na deželnem sodišču. Hudič in njegovi demoni so vsi grešili proti človeštvu. Ljudje bodo tisti, ki jih bodo postavili pred sodišče, jim sodili, jih obsodili in jim izrekli smrtno kazen. Pavel je povedal Korinčanom: »Ali ne veste, da bomo sodili angele?«⁴⁵⁴

To, kar se je zgodilo v Edenu, je bil človeški problem, ki ga ne bodo rešili tujci, ampak ljudje. Hudič in njegovi demoni so človeškemu rodu povzročili nepopisne bolečine in trpljenje, zato se bomo z njimi spopadli mi. To je bil eden od razlogov, zakaj je Jezus postal človek.

Ohranite isto stališče, kakršno je imel Kristus Jezus, ki ni nikdar, čeprav je obstajal v Božji podobi, pomislil na polastitev, namreč na to, da bi moral biti enak Bogu, temveč se je odrekel samemu sebi in prevzel podobo sužnja ter postal enak ljudem. Povrhu vsega pa se je še, ko je bil v človeški podobi, ponižal in bil poslušen vse do smrti, in to smrti na mučilnem kolu,… (Filipljanom 2:5-8)

Določil je namreč dan, v katerem se je namenil pravično soditi vsemu obljudenemu svetu po možu, ki ga je za to postavil, in je vsem ljudem to tudi zajamčil s tem, da ga je obudil od mrtvih.« (Apostolska dela 17:31)

Jezusova zvestoba in poslušnost Bogu še nikoli nista bili na preizkušnji. Preden mu je nebeški Oče dal popolno oblast, je moral zagotoviti, da njegov edinorojeni Sin ne bo šel po isti samostojni poti, kakor jo je ubral hudič. Zato beremo:

Kristus je v dneh svojega mesa s silnim vpitjem in solzami izrekal ponižne molitve in prošnje k Tistemu, ki ga je mogel rešiti iz smrti, in zaradi strahu pred Bogom je bil uslišan. Čeprav je bil Sin, se je iz tega, kar je pretrpel, naučil poslušnosti. 9 In ko je postal popoln, je omogočil večno rešitev vsem tistim, ki so mu poslušni. (Hebrejcem 5:7-9)

Če se je moral Jezus naučiti poslušnosti s trpljenjem, da je bil izpopolnjen za nalogo, ki je bila pred njim, ali lahko kaj manj pričakujemo od tistih, ki bodo poleg njega služili kot kralji in duhovniki?⁴⁵⁵ Zato Jezus pravi: »Kdor ne sprejme svojega mučilnega kola in ne gre za menoj, ni mene vreden.«⁴⁵⁶ Mučilni kol ali križ (Rimljani so uporabljali oboje, čeprav je bil križ bolj razširjen) je bil najbolj ponižujoč in sramoten način usmrtitve v tistem času. Zaporniku so odvzeli vse stvari, celo vrhnja oblačila. Njegova družina in prijatelji so mu obrnili hrbet. Vsi so se ga izogibali. Bil je pretepen in javno ponižan po ulicah. Nazadnje so ga pribili na kol ali križ in je umiral počasi in boleče.

Jezus nam ni rekel, da moramo za to, da bi bili vredni Njega, umreti bolečo mučeniško smrt - čeprav je včasih prišlo tudi do tega. Raje je rekel, da se moramo biti pripravljeni odpovedati vsemu, kar imamo za dragoceno; še več, pripravljeni moramo biti prenašati sramoto zaradi njegovega imena.

Da bi opogumil druge kristjane, pisec Hebrejcem v 11. poglavju našteje številne primere zvestih predkrščanskih služabnikov, nato pa svoje razmišljanje povzame s to spodbudo, ki krepi vero:

Ker nas torej obdaja tako velik oblak prič, se tudi mi znebimo vsakega bremena in greha, ki nas lahko kaj hitro zapelje. Vztrajno tecimo v tekmi, ki je pred nami, pri tem pa pozorno glejmo Glavnega zastopnika in Izpopolnjevalca naše vere, Jezusa. Ta je zaradi veselja, ki ga je čakalo, prestal mučilni kol, ne da bi se menil za sramoto, in je sédel na desno stran Božjega prestola. Skrbno premislite o njem, ki je prestal takšno sovražno govorjenje grešnikov (s čimer so ti škodili sami sebi), da SE ne boste utrudili in v SVOJIH dušah omagali. (Hebrejcem 12:1-3)

Ko se boste začeli udeleževati simbolov, ker boste spoznali svoj resnični status Božjega otroka, boste doživeli »nasprotno govorjenje«. Po skupnosti bodo krožile govorice. Obrekovali vas bodo. Dragocena prijateljstva in dragoceni družinski odnosi v Organizaciji bodo izgubljeni. Čeprav ne boste izobčeni zaradi sodelovanja, boste deležni blagega izogibanja in stigmatizacije. Ali je Jezusa kdaj skrbelo za govorice in obrekovanje? Ne, preziral je sramoto. Če kaj preziraš, ti to ne pomeni ničesar, temveč manj ko nič. To je drža, ki jo boste morali pridobiti, če želite postati Božji otrok.

In zakaj morate vse to prestati? Zato, ker se boste morali tako kakor Jezus izpopolniti in preizkusiti, preden vam bo naš nebeški Oče lahko zaupal avtoriteto in moč, ki sta povezani s položajem sovladarja ob njegovem Sinu.

To vam je v veliko veselje, čeprav vas zdaj za krajši čas, če že mora biti tako, žalostijo razne preizkušnje, da bi se izkazalo, da je preizkušenost vaše vere, ki je veliko vrednejša od zlata, ki je minljivo, četudi se preizkuša z ognjem, vzrok za hvalo, slavo in čast ob razodetju Jezusa Kristusa. (1. Petrov 1:6, 7)

16

Ali lahko častim Boga brez religije?

Prihaja pa ura, in je že zdaj, ko bodo pravi častilci častili Očeta v duhu in resnici. Oče namreč išče prav takšne častilce. (Janez 4:23)

Začnimo z Izraelci v času preroka Samuela. Trmasto so vztrajali, da bodo imeli nad sabo človeškega kralja, čeprav jih je Bog opozoril, da bo šlo vse narobe.⁴⁵⁷ Zakaj so se Izraelci tako radi odrekli svoji svobodi in postali sužnji kraljevih muh? Kaj je v človeški naravi, da se zdi, da hrepeni po podrejenosti? Pavel se je z enakim odnosom srečal v skupnosti v Korintu. Zaradi tega jih je okaral in zapisal:

Ker ste tako »razumni«, z veseljem prenašate nerazumne. Pravzaprav prenašate vsakega, ki vas zasužnji, vsakega, ki vam požira imetje, vsakega, ki si prisvaja, kar je vašega, vsakega, ki se povišuje nad vami, in vsakega, ki vas udari po obrazu. (2. Korinčanom 11:19, 20 NWT 2013)

Ko sem se prebudil v resničnost Organizacije - in se zavedel, da sem vse življenje verjel in spodbujal lažne nauke ljudi - sem spoznal, da moram oditi. Vendar sem se upiral. Držalo me je prepričanje, da moram pripadati kaki verski organizaciji, da bi bil odrešen. Izkazalo se je, da je to napačno.

Organizirana religija je zanesljiv način, da se oddaljite od svojega Odrešenika Jezusa Kristusa in tistega, ki ga je poslal, Boga Jehove. Za to modrost se moramo zahvaliti Charles Taze Russellu - ironično, človeku, za katerega Vodstveni organ trdi, da je ustanovitelj Jehovovih prič, pomembne organizirane religije. O nevarnostih religije je povedal naslednje:

Zagotovo vsi vedo, da se vsakič, ko se pridružijo katerikoli od teh človeških organizacij in sprejmejo njeno izpoved vere za svojo, zavežejo, da ne bodo verjeli ne več ne manj, kakor je v tej izpovedi izraženo o tej temi. Če bi kljub tako prostovoljno podvrženi zavezi razmišljali sami in iz drugih virov prejeli svetlobo, ki bi bila boljša od tiste, ki jo ima sekta, ki so se ji pridružili, morajo bodisi dokazati, da niso zvesti tej sekti in svoji zavezi z njo, da ne bodo verjeli ničesar, kar je v nasprotju z njeno izpovedjo, bodisi morajo pošteno zavreči in zavrniti izpoved, ki so jo prerasli, in izstopiti iz take sekte. Za to je potrebna milost in nekaj truda, saj to pogosto poruši prijetne zveze in poštenega iskalca resnice izpostavi neumnim obtožbam, da je »izdajalec« svoje sekte, »prestopnik«, »neuveljavljen« itd. Ko se kdo pridruži kaki sekti, naj bi bil njegov um v celoti predan tej sekti in od takrat naprej ne več njegov. Sekta se zaveže, da bo namesto njega odločala, kaj je resnica in kaj zmota; in če hoče biti pravi, trdni in zvesti član, mora sprejeti odločitve svoje sekte, tako prihodnje kot pretekle, o vseh verskih zadevah, pri čemer ne upošteva svojega individualnega mišljenja in se izogiba osebnemu raziskovanju, da ne bi rasel v znanju in se kot član te sekte izgubil. To suženjstvo vesti sekti in veroizpovedi je pogosto izraženo z mnogimi besedami, ko kdo izjavi, da »pripada« taki sekti.⁴⁵⁸

Ali Russellove besede ne odražajo današnjega položaja vseh Jehovovih prič, ki so se odločile, da bodo v organizaciji, ki jo je leta 1931 ustanovil Rutherford, zagovarjale resnico? Ko je prevzel vodenje od Russella, je ustvaril prav to, pred čimer nas je Russell svaril! Če priče »mislijo zase« in prejemajo »svetlobo iz drugih virov [kot je Sveto pismo]«, nato pa se odločijo verjeti »v nasprotju z izpovedjo [Organizacije]«, so ti »pošteni iskalci resnice« izpostavljeni »neumnim obtožbam, da so ‘izdajalci’ [odpadniki].«

Vpliv Russellovih sklepnih besed si oglejte ob dodatnih besedah apostola Pavla:

Russell: »To suženjstvo vesti sekti in veroizpovedi je pogosto izraženo s toliko besedami, ko kdo izjavi, da ‘pripada’ takšni sekti.«

Pavel: »Zato naj se nihče ne hvali z ljudmi. Vse je namreč VAŠE, 22 ali Pavel, ali Apólo, ali Kefa, ali svet, ali življenje, ali smrt, ali sedanje reči, ali prihodnje reči, vse je VAŠE, vi pa ste Kristusovi, Kristus pa Božji.« (1. Korinčanom 3:21-23)

Če ste se do te točke našega študija zaradi vere v Jezusa Kristusa povsem pravilno videli kot Božji otrok, potem ne boste pripadali nobeni organizaciji. Ne boste pripadali ljudem. Ne boste pripadali samooklicanemu zvestemu in preudarnemu sužnju v obliki Vodstvenega organa Jehovovih prič. Dejansko kot kvalifikacijska značilnost Božjih otrok pripadamo našemu Gospodu Jezusu Kristusu in drug drugemu. Ne bomo sledili nikomur, ki se postavlja za verske voditelje, niti si ne prizadevamo, da bi ljudje sledili nam. Namesto tega moramo zdaj sebe obravnavati kot del Kristusovega telesa, kot člane, ki pripadajo vsak drugemu pod Kristusovim vodstvom.

Kakor je namreč telo eno, pa ima mnogo delov, in kakor so vsi deli tega telesa, čeprav jih je mnogo, eno telo, tako je tudi Kristus. Resnično, z enim duhom smo bili vsi krščeni, da bi sestavljali eno telo, bodisi Judje ali Grki, bodisi sužnji ali svobodni, in vsi smo bili napojeni z enim duhom. (1. Korinčanom 12:12, 13)

Kakor je namreč eno telo sestavljeno iz mnogo delov, pa nimajo vsi iste funkcije, tako smo tudi mi, čeprav nas je mnogo, eno telo v zedinjenosti s Kristusom, kot posamezniki pa smo deli, ki pripadamo drug drugemu. (Rimljanom 12:4, 5)

Ali lahko vidite, kako ta dva svetopisemska odlomka spodkopavata celotno osnovo krsta, ki ga je prakticirala Organizacija? Če smo »vsi krščeni v eno telo«, kako potem lahko obstaja maziljeno telo kristjanov in drugo nemaziljeno telo Drugih ovac?

To je še en primer tega, kar je rekel Russell. Če hočemo ostati v kaki religiji, se moramo odpovedati temu, kar uči Sveto pismo, in ubogati razlage ljudi. Vendar nas ne vodi več skupina ljudi, ki trdi, da duh deluje po njih. Namesto tega duh deluje po vseh nas. Če sta v Jezusovem imenu zbrana le dva ali trije, je on tam in duh vodi teh nekaj ljudi.⁴⁵⁹ Če pa jih je veliko, jih vodi isti duh, jih združuje in ohranja zveste v smeri, ki jo je Bog določil za vse nas.

Posledica tega je najbolj vzvišeno stanje, ki si ga lahko predstavljamo, saj, kakor ugotavlja Pavel, »vam vse pripada.« To je za priče, ki so bile vzgojene, da se imajo za drugorazredne, podrejene kristjane - le za eno od drugih ovac - težko sprejemljiv koncept.

Če se zdaj držimo stališča, da je upanje, ki nam je odprto, služenje s Kristusom kot kralji in duhovniki, ki bodo z njim podedovali Božje kraljestvo - no, to je precej vznemirljiva stvar, kajne? To je upanje, ki ga Vodstveni organ že desetletja odreka Jehovovim pričam. Naj nam ga nihče ali kakšna koli skupina ljudi nikoli več ne vzame!

Jezus razloži razliko med vero in bogoslužjem

Nekoč je Jezus sedel sam pri vodnjaku, ko je prišla po vodo Samarijanka. Z njo se je začel pogovarjati, česar Judje nikoli niso počeli s Samarijani, saj sta se ti dve skupini sovražili. Med pogovorom je spoznala, da ni običajen človek. V evangeliju po Janezu 4:19, 20 je zapisano, da je rekla: »Gospod, vidim, da si prerok. Naši predniki so častili na tej gori, vi pa pravite, da je v Jeruzalemu kraj, kjer morajo ljudje častiti.«

Zakaj bi od priznanja, da je prerok, prešla naravnost k nakazanemu vprašanju o bogoslužju? Njeno ljudstvo je trdilo, da je treba bogoslužje opravljati na gori Gerizim, ki je bila zanje sveta, Judje pa so trdili, da je za Boga sprejemljivo samo bogoslužje v templju v Jeruzalemu. Očitno je želela Boga častiti na sprejemljiv način, vendar je bila v zadregi, kako naj to stori.

Za vse ljudi tistega časa je bilo bogoslužje veljavno le, če je bilo povezano z neko geografsko lokacijo. Za Juda je bil ta kraj sveti tempelj v Jeruzalemu, za Samarijana pa sveta gora.

Ni se veliko spremenilo. Katoličani danes častijo bogoslužje v stavbi, v okrašeni cerkvi, Judje v lokalni sinagogi, Jehovove priče pa v dvorani kraljestva. Lahko pa geografijo razširimo v prenesenem pomenu: za katoličane je to Katoliška cerkev s svojimi obredi; za Jude je to rabinski judaizem s svojimi tradicijami; za Jehovove priče je to Organizacija s svojimi praksami.

Kako se je Jezus odzval na implicitno vprašanje te žene? Njegov odgovor je bil revolucionaren!

Verjemi mi, prihaja ura, ko Očeta ne boste častili ne na tej gori ne v Jeruzalemu. Vi častite, česar ne poznate, mi pa častimo, kar poznamo, kajti rešitev prihaja od Judov. Prihaja pa ura, in je že zdaj, ko bodo pravi častilci častili Očeta v duhu in resnici. Oče namreč išče prav takšne častilce. Bog je duh, in tisti, ki ga častijo, ga morajo častiti v duhu in resnici. (Janez 4:21-24)

Jezus bogoslužje ločuje od geografske lokacije in s tem tudi od določene verske znamke. Bog ne išče več ljudi, ki pripadajo kaki organizaciji ali blagovni znamki določene verske skupnosti. Po besedah našega Gospoda za čaščenje nebeškega Očeta potrebujemo le dvoje: ena je sveti duh, druga pa resnica. To dvoje je med seboj prepleteno, saj ne morete dobiti svetega duha, če niste iskreni iskalci resnice, in ne morete razumeti resnice, če v vas ne prebiva sveti duh.⁴⁶⁰

Z drugimi besedami, Jezus pravi, da ritualno čaščenje - tj. religija - ni več sredstvo za čaščenje Boga. To je tako, kakor piše v Hebrejcih 7:19: »Postava ni namreč ničesar storila popolnega, je pa to storila uvedba boljšega upanja, po katerem se bližamo Bogu.«

Čaščenje v izraelskem narodu je bilo le sredstvo, s katerim je Jehova pripeljal vernike do pravilnega razumevanja njihovega odnosa z njim kot otroki. Pri čaščenju Boga ne gre za obrede, pravila ali dela. Ko je Jehova ustvaril Adama in Evo, sta bila njegova otroka. V njunem odnosu z njim ni uvedel ničesar obrednega.

Beseda »čaščenje« je danes zelo zlorabljena, napačno uporabljena in napačno razumljena. V grščini se glasi proskuneó in v absolutnem pomenu - to je v zvezi z Bogom - pomeni popolno pokorščino. Pri čaščenju ne gre za obred. Gre za poslušnost; ne za poslušnost prestrašenega podložnika pred tiranskim kraljem, ampak za voljno poslušnost, ki jo ljubljeni sin ali hči prostovoljno izkazujeta ljubečemu Očetu.

Ko je Jehova Jude pripeljal iz Egipta, niso bili dovolj duhovno zreli, da bi to resnico razumeli. Mojzesova zakonodaja jim je dala temelj, ki jih je sčasoma kot učitelj vodil do poti, resnice in življenja v Kristusu.⁴⁶¹

Bratje, ker smo torej povsem prepričani, da nam je po krvi Jezusa odprta pot v notranji sveti prostor, 20 ki jo je slovesno odprl za nas kot novo in živo pot skozi zaveso, ki predstavlja njegovo meso, 21 in ker imamo velikega duhovnika, ki je odgovoren za Božjo hišo, 22 pristopimo s pravim srcem in s popolno gotovostjo vere, saj je naše srce s škropljenjem očiščeno slabe vesti in naše telo umito s čisto vodo. (Hebrejcem 10:19-22)

Jezus je Samarijanki in prek nje nam vsem povedal, da je prinesel nekaj novega: Bog je iskal le tiste, ki so se bili pripravljeni osvoboditi takšnega obrednega čaščenja, ker so iskali njegovega duha in resnico v veri v Jezusa Kristusa. Ti pravi častilci so se osvobodili religije, ki jih je vezala na verske voditelje in jih delala poslušne ljudem. To je Jezus obljubil, ko je rekel:

Če OSTANETE v moji besedi, ste zares moji učenci. Spoznali BOSTE resnico, in resnica VAS bo osvobodila. (Janez 8:31, 32)

Če moramo ubogati cerkvene voditelje, ne moremo ostati v »njegovi besedi«, kajne? Pridružitev religiji ali čaščenje v cerkvi ali dvorani kraljestva ne posreduje svetega duha ali resnice. Ravno nasprotno.

Težko si predstavljam kaj, kar je J. F. Rutherford izmislil, s čimer bi se lahko strinjal, razen tega njegovega izraza: »Religija je zanka in prevara.«

Zakaj je religija zanka in prevara?

Mnogi se bodo še vedno težko znebili močno zakoreninjenih konceptov, kakor je vera kot način čaščenja Boga. Jehovove priče učijo, da so vse druge religije lažne, medtem ko je njihova edina prava religija. V tej knjigi sem podal številne dokaze, da to ni tako. Ali je imel Rutherford prav? Ali so vse religije zanka in izigravanje? Kaj točno je to?

Ena od definicij - tista, ki jo je imel v mislih Rutherford - je naslednja: »Goljufija ali prevara; nezakonita shema za dobiček.« Iz tega izhaja izraz »izsiljevanje«, ki je »vsako dejanje ali grožnja, ki vključuje umor, ugrabitev, igre na srečo, požig, rop, podkupovanje, izsiljevanje z namenom oropati ali ukrasti žrtev«.

Katoliška cerkev je od faranov izsiljevala denar z grožnjami, da jih čakajo vice ali peklenski ogenj, če ne bodo ubogali cerkvenih voditeljev. Televizijski oznanjevalci so obogateli z obljubljanjem (podkupovanjem) blaginje od Boga, če jim gledalci pošljejo denar.

Kako ironično bi bilo, če bi Rutherfordova obsodba veljala prav za religijo, ki jo je ustanovil leta 1931!

Da bi preverili, ali to velja, se moramo vrniti na začetek: T. Russell je ustanovil založniško podjetje za oznanjevanje dobre novice, s katero je oznanjal Kristusovo navzočnost. Zdaj vemo, da se je zmotil, vendar lahko v njegovo korist rečemo, da ni ustanovil religije. Obstajalo je veliko neodvisnih občin in skupin bibličnih študentov, ki so se naročali na njegove spise, vendar jih ni nadzorovala osrednja avtoriteta. V tistih časih ni bilo cerkvene hierarhije, ki bi vodila vse skupine bibličnih študentov. To je leta 1931 vzpostavil Rutherford, ko je majhnemu številu skupin študentov Svetega pisma, ki so bile še vedno povezane z Družbo stražnega stolpa, dal posebno ime. To je trenutek ko se krščanska religija zares začne, ko se označi kot drugačna od drugih kristjanov. Vendar pa še vedno traja nekaj časa, da se gniloba razbohoti, kakor se vedno zgodi. (Seveda je bila Rutherfordova obsodba religije klasična projekcija. Obsojal je prav tisto, kar je ustvaril. Tovrstna projekcija je lahkoten trik, s katerim vas želijo pripraviti do tega, da pogled usmerite drugam in ne na osebo, ki počne isto stvar, zaradi katere kritizira druge).

Ali je organizacija Jehovovih prič vpletena v izsiljevanje?

Ko sem kot otrok živel v Hamiltonu v Ontariu, je tamkajšnja občina zgradila svojo prvo Kraljestveno dvorano. Do takrat smo se zbirali v Legion Hall, ki smo jo najemali. Nova dvorana je bila v lasti lokalne skupnosti. Ko sem pridigal v katoliški deželi Kolumbiji, sem se pri svojih svetopisemskih študijah hvalil, da pričam ne gre za denar; da so naše dvorane kraljestva skromne in da so v lasti lokalne skupnosti, ne pa centrale v Brooklynu.

To je veljalo tudi leta 2008, ko smo v Allistonu zgradili novo Kraljestveno dvorano, ki je stala več ko milijon kanadskih dolarjev. Bil sem eden od treh skrbnikov na listini, v kateri je bila kot lastnik navedena občina Jehovovih prič v Allistonu.

Šest let pozneje se je vse spremenilo. Vsem občinam je bilo poslano pismo z datumom 29. marec 2014 z nedolžnim naslovom: »Re: Prilagoditev financiranja gradnje Kraljestvenih in Zborskih dvoran po vsem svetu.«

Na prvi strani je bilo treba občinam prebrati obljubo, da zdaj velja nova ureditev, ki razveljavlja vsa posojila za Kraljestvene in Zborske dvorane. Na prvi pogled se to sliši čudovito, kajne?

V pismu je bilo zapisano, da bodo »občine zdaj pozvane, naj združijo svoja sredstva po vsem svetu, da bi podprle gradnjo teokratskih objektov«, in obljubljeno, da bodo »vse občine imele možnost podpreti gradnjo Kraljestvenih in Zborskih dvoran po vsem svetu z odločitvijo, da bodo mesečno darovale iz sredstev občine«.⁴⁶²

Tudi to se sliši lepo, kajne?

V Allistonu smo bili še vedno dolžni nekaj sto tisočakov, preden smo lahko odplačali hipoteko, kar smo počeli s približno 1.839 dolarji na mesec. Tako bi se zdaj znebili tega obremenjujočega mesečnega stroška.

Ukinili so vsa posojila in prosili (ne zahtevali), naj občine združijo svoja sredstva, ter jim ponudili možnost mesečnih donacij. Ko vas za nekaj prosijo, se vam ni treba strinjati, kajne? Ko vam je dana možnost, da prispevate sredstva, vam te možnosti ni treba izkoristiti, kajne? Samo če bi bila uporabljena kaka oblika prisile, bi se takšne zahteve in priložnosti lahko štele za izsiljevanje, podobno kakor če bi nekaj nasilnežev vstopilo v picerijo in lastniku ponudilo možnost, da prispeva mesečno donacijo za zaščito pred škodo v njegovem lokalu.

Pismo je imelo tri strani, ki naj ne bi bile prebrane oznanjevalcem v občini. Na drugi strani je bilo starešinam rečeno:

Starešine v občinah, ki trenutno odplačujejo posojila, bi verjetno predlagali resolucijo, ki bi znašala vsaj toliko, kolikor znaša sedanje mesečno odplačilo posojila… [Kurzivna pisava v izvirnem pismu, krepki tisk moj.]⁴⁶³

Starešine v občini Alliston (takrat nisem več služil) so vestno prebrali resolucijo za 1800 dolarjev na mesec. Tako se za oznanjevalce v Allistonu ni nič spremenilo. Še vedno so morali zagotoviti enak znesek kakor prej, vendar z eno pomembno izjemo: Posojilo bi bilo sčasoma odplačano in s tem bo finančna obremenitev za skupnost manjša. Vendar pa »prostovoljna« donacija nikoli ne izgine.

Opozoriti je treba, da se je od skupnosti brez neporavnanega posojila pričakovalo, da bodo mesečno prispevale tudi donacije (ali obljube):

Starešine v občinah brez posojil… naj opravijo zaupno anketo med vsemi izdajatelji, da bi določili višino nove resolucije.⁴⁶⁴

Opazili boste, kako je možnost na strani 1 postalo usmeritev za starešine na strani 2.

Naslednji odstavek določa, da naj »starešine vsako leto« maja pregledajo to resolucijo.

Na 4. strani pisma so starešine naprošeni, naj morebitna presežna sredstva, ki jih ima skupnost na zalogi za prihodnje prenove ali gradnjo, posredujejo podružnici.

Rutherford je imel prav!

Trajalo je nekaj časa, vendar se je prava narava tega načrta razkrila šele čez nekaj mesecev. Začenši z oddajo JW Broadcasting iz maja 2015, v kateri Stephen Lett govori o prednostih nove ureditve in trdi, da so potrebna sredstva za več tisoč teokratskih gradbenih projektov. Zdi se, da je Organizacija rasla z velikimi koraki.

Navedel je naslednjo presenetljivo trditev:

Na primer, vse občine, ki so morale odplačati posojilo za dvorano kraljestva ali dvorano skupščine, so bile obveščene, da so njihove hipoteke izbrisane. Če pomislite na to, je to neverjetno, kajne? Vsa njihova posojila so bila preklicana. Si predstavljate, da bi banka lastnikom stanovanj sporočila, da so vsa njihova posojila preklicana in da naj v banko pošljejo le toliko, kolikor si lahko privoščijo? Samo v Jehovovi organizaciji bi se kaj takega lahko zgodilo.⁴⁶⁵

To zveni zelo hvalevredno, vendar nam ni povedal celotne zgodbe, ki se je razkrila šele pozneje.⁴⁶⁶

To, kar je rekel Lett o tem, da nobena banka ni storila tega, kar je storila Organizacija, ni res! Če ima banka hipoteke na nepremičnine v vrednosti več milijard dolarjev, ne bi nikoli preklicala vseh teh posojil, če s tem ne bi zaslužila več denarja. Za to bi potrebovala dve stvari: Potrebovala bi moč, da nadzoruje ljudi, ki upravljajo te nepremičnine, in da se lastninska pravica za vse te nepremičnine prenese na banko. Zdaj pa si predstavljajte, da lahko to presežemo. Predstavljajmo si, da lahko banka pridobi lastništvo tudi nad vsemi nepremičninami, za katere je kdajkoli imela hipoteko, čeprav so bile te hipoteke odplačane že pred leti ali desetletji. Ali bi kupili hišo, če bi izvedeli, da lahko banka kadar koli prevzame lastništvo nad vašo hišo, tudi dolgo po tem, ko ste že odplačali hipoteko, in da lahko vašo hišo kadar koli proda brez vašega predhodnega dovoljenja?

Tako je tudi z novo ureditvijo financiranja Organizacije. To je tisto kar je Lett tako ponosno objavil.

Kakor sem že dejal, so pred to ureditvijo imele skupnosti v lasti svojo dvorano.

Ko smo leta 2008 zgradili dvorano v Allistonu, smo staro dvorano prodali za več ko pol milijona dolarjev, sredstva pa so šla na bančni račun naše občine. Ta sredstva smo uporabili za nakup zemljišča in za akontacijo hipoteke, ki nam jo je dala podružnica. Vse to se je spremenilo. Občine se ne morejo več odločiti za prodajo dvorane, če pa se dvorana proda, to stori neposredno odbor, ki ga nadzoruje podružnica. V tem primeru se sredstva ne vrnejo lokalnim oznanjevalcem, ki so zgradili in financirali svojo dvorano, ampak gredo neposredno lokalni podružnici Družbe.

Organizacija prek svojih različnih pravnih oseb zdaj zahteva lastništvo vseh nepremičnin kraljestvenih in zborskih dvoran, ter je po vsem svetu ustanovila odbore, ki ocenjujejo, katere kraljestvene ali zborske dvorane so premalo uporabljene. Občine, ki so uživale udobje lokalne dvorane - dvorane, ki so jo zgradili z lastnimi rokami in financirali z lastnim denarjem - so bile šokirane, ko so izvedele, da je bila njihova dvorana prodana, ne da bi jih kdo obvestil, in da morajo zdaj na svoja srečanja potovati na dolge razdalje. Ko se dvorane tako prodajo, denar izgine v blagajni Organizacije.

Odbor za službo, ki ga sestavljajo koordinator občine, tajnik in nadzornik službe, so postavljeni kakor skrbniki za Krljestveno dvorano. Kaj se zgodi, če se lokalni starešine - zakoniti skrbniki - uprejo ideji, da bi se njihova dvorana prodala? Če se kateri od njih upre »navodilom« organizacije, je Občinski nadzornik pooblaščen, da takega starešino odstrani in na njegovo nadzorno mesto postavi drugega, bolj ustrežljivega starešino. Tako je popolna skladnost skorajda zagotovljena.

Enako velja za presežna sredstva občine. Poznam neko lokalno skupnost, ki je imela več kot 80.000 dolarjev v skladu za obnovo parkirišča. Starešine niso hoteli poslati denarja podružnici. Po več obiskih Okrajnega nadzornika so jih končno »prepričali«, naj to storijo, če želijo ostati starešine. Če bi to zavrnili, bi jih seveda odstranili in na njihovo mesto povzdignili druge - druge, ki bi »videli razum« v tem.

V pismu Starešinstvom z dne 15. julija 2022 ni več dovoljeno, da bi lokalne skupnosti same določale, kaj so »presežna sredstva«, zato je vsem skupnostim naročeno, naj zaprejo svoje bančne račune in vsa denarna sredstva prenesejo na lokalno podružnico. Tako se zdi, da bo od 1. septembra 2022 vsak cent, ki ga bodo prispevali na lokalni ravni, šel neposredno na bančni račun Družbe, lokalna podružnica pa bo prevzela plačilo komunalnih storitev za vsako lokalno skupnost.

Vse to se dogaja pod krinko religije, posvetne oblasti pa so zelo nenaklonjene poseganju v religije. Kljub temu pa imamo zaroto, s katero se poskuša prevzeti premoženje v vrednosti več milijard dolarjev in pobegniti z milijonskimi finančnimi rezervami. Če lokalni možje nasprotujejo, jih zamenjajo. Če bodo oznanjevalci občine nasprotovali prodaji svoje dvorane, bo občina razpuščena, lokalni oznanjevalci pa bodo prerazporejeni v različne sosednje občine. Vse to seveda podkrepijo s trditvijo, da njihova avtoriteta prihaja od Boga Jehove. Govorimo o taktiki ustrahovanja!

Če se kdo upre - če kdo spregovori - bo označen za odpadnika, ki razdvaja, in vsi družinski člani in prijatelji se ga bodo izogibali.

Ali lahko zdaj kdo resnično trdi, da Rutherford ni imel prav, ko je izjavil, da je »religija zanka in prevara«?

Učenje čaščenja brez vere

Rekli so, da je opredelitev norosti, če vedno znova poskušate isto stvar in pričakujete drugačen rezultat.

Glede na to, da je potek katere koli religije ali verske blagovne znamke enak že od začetka časov, ne želimo ponovno pasti v to zanko.

Kristus nas je osvobodil za takšno svobodo. Zato trdno stojte in se ne dajte znova vpreči v jarem sužnosti. (Galačanom 5:1)

Včasih sem mislil, da sta vera in bogoslužje sinonima. Zdaj ne mislim več tako. Rečemo »organizirana religija«, ko da bi obstajala še kakšna druga vrsta. Po definiciji je religija organizirano čaščenje - suženjstvo ljudem. Religija ni nikoli preprosto čaščenje Boga, ampak se vedno konča kot čaščenje ljudi, saj morate na koncu častiti po pravilih, naukih in razlagah ljudi, ki so vodilni v religiji.

Vprašajte povprečno Jehovovo pričo, kaj bi ubogala, če bi lahko izbirala med zapovedjo iz Svetega pisma ali navodilom Vodstvenega organa, ki ga posreduje prek Stražnega stolpa ali pa v obliki pisma iz podružnice? Hitro boste videli, koga v resnici častijo.

Jezus nas tega osvobaja. Ni nam treba iti v tempelj. Ni nam treba iti na goro. Ni nam treba iti v dvorano kraljestva. Nikoli več ne dopustimo, da bi prišli pod »suženjski jarem«.

Častimo v templju, vendar je tempelj telo častilcev, Kristusovo telo.

Ali ne veste, da ste Božji tempelj in da Božji duh prebiva v vas? Če kdo Božji tempelj uniči, bo Bog uničil njega. Božji tempelj je namreč svet, in ta tempelj ste vi. (1. Korinčanom 3:16, 17)

Kaj? Mar ne veste, da je telo, ki ga VI sestavljate, tempelj svetega duha, ki je v VAS in ki ga imate od Boga? Poleg tega vi ne pripadate sebi, ker ste bili kupljeni po visoki ceni. Zato slavite Boga s SVOJIM telesom. (1. Korinčanom 6:19, 20)

V zedinjenosti z njim vsa zgradba, skladno sestavljena, raste v svet tempelj za Jehova. Pa tudi vi se v zedinjenosti z njim skupno vzidavate v prostor, da bi v njem po duhu prebival Bog. (Efežanom 2:21, 22)

Skupno srečanje

Ne trdim, da je zbiranje za čaščenje Boga enakovredno članstvu v organizirani religiji. Kaj je torej ta sveti tempelj, o katerem govori Pavel? Na to lahko odgovorimo, če preberemo, kako je skupnost v prvem stoletju delala čaščenje:

Zato so se tisti, ki so njegovo besedo z vsem srcem sprejeli, dali krstiti, in tega dne se jim je pridružilo približno tri tisoč duš. In posvečali so se [1] pouku apostolov, [2] delili vse med seboj, [3] skupaj obedovali in [4] vztrajno molili. Vsako dušo pa je obhajal strah in po apostolih se je začelo dogajati veliko čudežev in znamenj. Vsi tisti, ki so začeli verovati, so bili skupaj in so [5] imeli vse skupno. Prodajali so svoja zemljišča in vse, kar so imeli, ter iztržek delili vsem, vsakemu pač glede na njegove potrebe. Dan za dnem so se enodušno zbirali v templju in [6] obedovali po zasebnih domovih ter uživali hrano z velikim veseljem in srčno iskrenostjo. [7] Hvalili so Boga in uživali naklonjenost pri vseh ljudeh. Jehova pa jim je vsak dan pridruževal tiste, ki so stopali na pot rešitve. (Apd 2:41-47)

Si lahko predstavljate, kako drugačno bi bilo naše bogoslužje Jehovovih prič, če bi se ravnali po tem vzorcu? Še najbližje temu smo bili pri ureditvi študija knjig, vendar je Vodstveni organ pred nekaj leti to ukinil. Predstavljajte si, da bi se enkrat na teden zbrali pri obroku. Tako bi bila srečanja manjša in številčnejša, spet kakor je bila nekoč ureditev študija knjige.

Predstavljajte si, da bi se zbrali v majhnih skupinah po 15 ali 20 ljudi, skupaj [1] brali Sveto pismo in svobodno komentirali svoje razumevanje prebranega, [2] se družili, [3] skupaj uživali v obroku in [4] skupaj molili.

Ne bom govoril za druge religije, toda kot Jehovove priče nikoli nismo hodili v Kraljestveno dvorano, da bi si delili obrok, nikoli se nismo združevali, razen nekaj minut pred in po njem, nismo preučevali Svetega pisma, temveč publikacije Vodstvenega organa, in nismo skupaj molili. En človek je uradno molil, da je odprl srečanje, in drugi, da ga je sklenil, vendar nikoli niste slišali, da bi več različnih molili javno. Pravzaprav ženske niso smele moliti kljub temu, kar razkriva apostol Pavel v 1. Korinčanom 11:5, 13.

Kar zadeva [5], ki si delijo vse skupno, je smešno. Toda v prvem stoletju niso imeli uradnih srečanj in posebnih sejnih dvoran, temveč so se [6] srečevali po domovih. Ko preučujete različna pisma Pavla in drugih svetopisemskih piscev iz prvega stoletja, ugotovite, da so bila pogosto naslovljena na občine, ki so se zbirali na domu kakšnega kristjana v okolici. Srečanja so bila čas, ko so si delili obrok in spodbujali druge. To je bistvo spodbude, ki jo Organizacija pogosto zlorablja za spodbujanje svojih petih formaliziranih in strukturiranih tedenskih srečanj:

Premišljujmo drug o drugem, da bi se spodbujali k ljubezni in dobrim delom. In ne izpuščajmo naših shodov, kakor je to nekaterim v navadi, temveč se med seboj bodrimo, in to tem bolj, čim bolj vidite, da se bliža dan. (Hebrejcem 10:24, 25)

Pisec Pisma Hebrejcem ni mislil na odgovarjanje na vnaprej pripravljena vprašanja in pripravljene odgovore v 30-sekundnih zvočnih utrinkih pri študiju Stražnega stolpa, ko nam je dejal, naj »spodbujamo k ljubezni in lepim delom« ter spodbujamo drug drugega.

Kar zadeva [7], ne moremo hvaliti Boga, če so naša srečanja osredotočena na poslušnost človeškim zapovedim. Če poznate srečanja in bogoslužje Jehovovih prič, potem ti dve besedi iz Svetega pisma govorita sami zase:

Če se komu zdi, da Boga pravilno časti, pa ne brzda svojega jezika, temveč vztrajno slepi svoje srce, je njegovo čaščenje prazno. Čaščenje, ki je v očeh našega Boga in Očeta čisto in neoskrunjeno, pa je to, da skrbimo za sirote in vdove v njihovi stiski in da ostanemo neomadeževani od sveta. (Jakob 1:26, 27)

To ljudstvo mi izkazuje čast s svojimi ustnicami, njihovo srce pa je daleč od mene. Zaman me častijo, saj so njihovi nauki le človeške zapovedi. (Matej 15:8, 9)

Hoja po vodi

Si lahko predstavljate, kako težko se je moralo tisočim judovskim spreobrnjencem odpovedati svoji obliki čaščenja zaradi nove vere v Mesija? Tempelj v Jeruzalemu je bil čudo starodavnega sveta. Ogromna in impresivna zgradba. Jezusovi učenci so opazovali veličastnost stavbe:

Ko je Jezus odhajal iz templja, mu je eden od njegovih učencev rekel: »Učitelj, poglej, kakšno kamenje in kakšne zgradbe!« (Marko 13:1)

Ko so pozneje nekateri glede templja govorili, kako je okrašen z lepimi kamni in posvečenimi stvarmi,… (Luka 21:5)

Jezus je ravno tisti dan napovedal uničenje templja in mesta Jeruzalem, zdaj pa jim je na njihove pripombe odgovoril:

Ali vidiš te veličastne zgradbe? Tu ne bo ostal kamen na kamnu, vse bo porušeno. (Marko 13:2)

Iluzija trajnosti, ki naj bi jo dajale takšne strukture, jih ni smela zavajati. V tradiciji je tolažba, občutek varnosti, ki ga prinaša čaščenje Boga v dobro uveljavljeni verski strukturi, vendar je to lažna varnost. Manj ko štirideset let po tem, ko so se učenci čudili templju, je bil ta porušen, kakor je prerokoval Jezus.

V vsem tem je sporočilo za nas. Ko sem prvič spoznal, da nisem častil Očeta v duhu in resnici, ampak da sem vse življenje nevede oznanjal laži, sem se zavedel, da moram nekaj spremeniti, vendar nisem videl, kam drugam bi lahko šel. Dolgoletna praksa me je usposobila, da sem pripadnost kaki religiji enačil s sredstvom za odrešitev.⁴⁶⁷ Nisem še dojel celotnega pomena Jezusovih besed Samarijanki.

Če uporabim analogijo, sem na vse druge religije gledal kot na ladje s potniki. Te ladje so bile različnih velikosti in hitrosti, vendar so imele eno skupno lastnost: vse so plule proti slapu. Vse so bile obsojene na propad. Vse so bile del velikega Babilona, in njihov konec je bil zagotovljen. Moja ladja pa je plula v raj, in jaz sem bil na njej. Ko sem izvedel, da je tudi »dobra ladja jw.org« namenjena slapu, sem bil v zadregi. Ni bilo druge ladje, na katero bi se lahko vkrcal, da bi se rešil. Vse ladje so šle v isto smer, v uničenje. Ali se je od mene pričakovalo, da bom skočil čez krov in plaval k rešitvi?

Potem sem se spomnil na tisti izjemni dogodek, ko je Jezus prišel k učencem, hodeč po vodi. Spoznal sem, da ne potrebujem rešilnega čolna ali druge ladje, da bi prišel v raj. Potreboval sem le vero v Jezusa Kristusa.

S to vero lahko hodimo po vodi. Ne potrebujemo organizacije. A četudi lahko z vero v prenesenem pomenu »hodimo po vodi«, moramo še vedno vedeti, kam naj gremo.

Zato zgolj verovanje v Jezusa ni dovolj. Razumeti moramo Božjo ljubezen in se naučiti, kako častiti v duhu in resnici. To bo tema zadnjega poglavja.

Vi pa, ljubljeni, sezidavajte se na svoji presveti veri in molite v svetem duhu, in se tako obdržite v Božji ljubezni, medtem ko s pogledom na večno življenje čakate na usmiljenje našega Gospoda Jezusa Kristusa. (Juda 20, 21)

17

»Kam naj grem od tukaj?« Pot naprej

»…da je že prišla ura, da se zbudite. Zdaj je namreč naša rešitev bliže kakor takrat, ko smo začeli verovati.« (Rimljanom 13:11)

Tega ne bom skrival: Pot iz teme v svetlobo ni lahka. Le malo stvari, ki so resnično vredne, je lahkih. Ko začnete iskati resnico, imejte v mislih, kaj vam Jezus govori, ko pravi:

Nebeško kraljestvo je podobno zakladu, skritemu na polju, ki ga je človek našel in skril. In od veselja je šel ter prodal vse, kar je imel, in kupil tisto polje.

Nebeško kraljestvo je podobno tudi potujočemu trgovcu, ki je iskal zelo lepe bisere. In ko je našel en dragocen biser, je šel in takoj prodal vse, kar je imel, ter ga kupil. (Mateju 13:44-46)

Kako dragoceno je za vas Božje kraljestvo? Čemu bi se bili pripravljeni odreči, da bi ga dosegli?

Če ste ena od Jehovovih prič, veste, da bo že samo posedovanje takšne knjige povzročilo preganjanje v obliki očitkov od družine in prijateljev ter vsekakor lokalnih starešin.

Morda se spomnite, da smo v tej knjigi že razpravljali o pomenu besede »preganjanje« (grško diṓkō), ki pomeni »loviti, kakor lovec, ki zasleduje svoj plen«. Če ste ena od Jehovovih prič in ste se zdaj odločili, da ste se pripravljeni odpovedati vsemu za nagrado večnega življenja, ko z Jezusom služite v Božjem kraljestvu, potem vas bodo lovili (preganjali).

Verjetno se bo začelo z govoricami za vašim hrbtom. V skupnosti prič se govorice širijo kakor požar in vse, kar ste povedali, bo kmalu postalo izkrivljeno.⁴⁶⁸

Starešine vas bodo zagotovo povlekli na stran in se z vami pogovorili. Zagrozili vam bodo z izobčenjem, kar pomeni, da se vas bodo izogibali vsi vaši nekdanji prijatelji JP in celo bližnji družinski člani JP. Jezus je to predvidel, ko nas je opozoril na posledice čaščenja Boga v duhu in resnici:

Resnično VAM povem: nikogar ni, ki bi zaradi mene in dobre novice zapustil hišo, ali brate, ali sestre, ali mater, ali očeta, ali otroke, ali polja, pa ne bi zdaj, v tem času, dobil stokrat toliko – hiše, brate, sestre, matere, otroke in polja – skupaj s preganjanji, v prihodnji stvarnosti pa večno življenje. (Marko 10:28-30)

To, da je kristjan lahko izključen iz družbenega omrežja in se ga izogibajo celo bližnji družinski člani samo zato, ker uveljavlja svojo od Boga dano pravico do svobodnega in neodvisnega mišljenja, se mora tujcem zdeti nenavadno, vendar se tega vsi pričevalci boleče zavedajo. Spoznal sem, da ta oblika izogibanja - ne zaradi greha, ampak zato, da bi kaznovali vsakogar, ki izziva vladavino Vodstvenega organa - ni le nesvetopisemska, ampak tudi satanska - če upoštevamo, da »satan« pomeni ‘upornik ali nasprotnik’.

Tveganje je veliko, zato se za ta korak ne smemo odločiti na slepo.

Ko sem se začel učiti sam, me je najbolj skrbelo, kako se izogniti temu, da bi me še kdaj zavedli. Morda tudi vi razmišljate enako. Veste, da resnica obstaja, toda kako jo lahko ločite od vseh lažnih razlag, ki se izvijajo iz ust številnih kostumiranih likov, ki s svojimi duhovniškimi ali Armanijevimi oblekami in zlatimi urami Rolex zasipajo versko pokrajino?

Kako sem ponovno zgradil svojo vero

Nihče ne gradi hiše z golimi rokami. Za delo potrebujete dobro orodje, vendar morate vedeti, kako ga pravilno uporabljati in kje začeti graditi. Ko sem se prvič podal na pot odkrivanja, sem potreboval kar nekaj časa, da sem našel ta orodja. Orodja, o katerih govorim, niso narejena iz lesa in kovine, temveč so veliko bolj trpežna in vam bodo služila do konca življenja. Pavel nas uči, da mora biti naš temelj Kristus, kako bomo gradili na tem temelju, pa se bo pokazalo kakor z ognjem.

Po nezasluženi dobrotljivosti, ki mi jo je Bog naklonil, sem kakor moder gradbenik položil temelj, toda nanj zida nekdo drug. Vsak pa naj pazi, kako nanj zida. Nihče namreč ne more položiti drugega temelja, ki bi nadomestil že položenega, namreč Jezusa Kristusa. In ne glede na to, ali kdo na tem temelju zida z zlatom, srebrom, dragimi kamni, lesom, senom ali slamo, bo delo vsakega postalo očitno na dan preizkušnje, saj bo razodeto z ognjem. Ogenj bo pokazal, kakšno je delo vsakogar. Komur bo delo, ki ga je sezidal na temelju, ostalo, bo nagrajen, komur pa bo delo zgorelo, bo utrpel izgubo, toda sam bo rešen, vendar bo tako, kot bi bil rešen skozi ogenj. (1. Korinčanom 3:10-15)

Ker sem svojo vero kot Jehovova priča gradil na mešanici svetopisemske resnice in dogme Stražnega stolpa, je bil moj temelj mešanica zlata, srebra in dragih kamnov z lesom, senom in slamo. Ko je prišel ogenj, je bilo delo, ki sem ga gradil vse življenje, uničeno in spremenjeno v pepel, vendar sem bil zaradi Božje ljubezni rešen. Resnice, ki sem jih pridobil v letih preučevanja Svetega pisma, so kljub kvarnemu vplivu naukov Watch Tower-ja preživele požar in ostale.

Moral sem se obnoviti, vendar sem zdaj vedel, kako se izogniti temu, da bi v svoje razumevanje Boga in odrešenja vnesel še več lažnih naukov - več lesa, sena in strnišča. Metoda je preprosta: Nobene človeške razlage ne sprejmite kot resnico. Namesto tega se obrnite na Sveto pismo in pustite, da Sveto pismo govori samo zase. Naj vam navedem primer.

Večkrat sem imel priložnost govoriti z Jehovovimi pričami, ki so se obrnile name pri svojem pridigarskem delu. Z njimi se ne prepiram, vendar jih prosim, naj preberejo Janezov evangelij 1:12, 13:

Vsem tistim, ki pa so ga sprejeli, je omogočil, da postanejo Božji otroci, zato ker so verovali vanj. Takšni se ne rodijo človeškim staršem niti se ne rodijo zaradi njihove volje ali volje katerega koli človeka, ampak zaradi Božje volje. (Janez 1:12, 13 NWT 2013)

Nato jih vprašam, kako lahko rečejo, da obstajajo druge ovce, ki nimajo pravice postati Božji otroci, ko pa je v tem verzu zelo jasno zapisano, da vsi, ki sprejmejo Jezusa in verujejo v njegovo ime, dobijo pravico postati Božji otroci.

Rekli bodo, da morajo nekaj raziskati, in se dogovorili za ponovni obisk, običajno z enim od starešin. Preprosto jim dovolim, da razložijo svoje razumevanje, vendar jim nenehno zastavljam isto vprašanje: »Kje to piše?«

Vedno znova jih vidim, kako so vedno bolj razočarani, ker se pri dokazovanju svojih trditev zanašajo na argumentacijo iz publikacij, ne morejo pa argumentirati samo iz Svetega pisma. Kmalu bodo odšli in se nikoli več ne bodo vrnili. Ta vzorec se ni nikoli spremenil.

Če želite obnoviti svojo vero, naj bo to vprašanje vaša mantra: Kje to piše?

Če lahko v Svetem pismu najdete nekaj, kar je jasno razglašeno, razumevanje, ki ni v nasprotju s preostalim Svetim pismom, potem ste verjetno na pravi poti. Vendar se vsakega branja in raziskovanja Svetega pisma vedno lotite brez obremenitev in predsodkov (to je lažje reči kot storiti) in pazite, da vaš ego, osebne preference in življenjske izkušnje ne vplivajo na vaše razumevanje katere koli vrstice.

Osvoboditev od preteklosti

Ste bili vzgojeni kot Jehovove priče, kakor sem bil jaz? Če je tako, bo vaša naloga še težja kakor za koga, ki se je v to vero spreobrnil kot odrasel. Otrok brezpogojno zaupa svojim staršem in sprejema, kar ti rečejo, kot absolutno resnico. Nove informacije se še ni naučil kritično ovrednotiti. Kot odrasli smo vsaj na začetku bolj nagnjeni k temu. Ko pa začnemo zaupati osebi, ki nas uči, običajno opustimo kritično razmišljanje in preprosto sprejmemo, kar nas uči, kot resnico.

Tako smo zdaj tukaj - ti in jaz - z leti prepričanj, ki so shranjena v naših možganih in ki zaznamujejo naše miselne procese in sposobnost razmišljanja. Nekatera od teh prepričanj so gotovo resnična, druga pa napačna. Kako ločimo eno od drugega? Kako se izogniti temu, da bi, kakor rečemo, skupaj s kopalno vodo izlili tudi otroka?

To storimo tako, da si priznamo, da je vse na mizi. Nobeno naše prepričanje ni predrago ali preveč dragoceno, da bi ostalo nepreverjeno. Ničesar se nam ni treba bati, če kritično in skrbno preverimo vsa svoja prepričanja. Če smo iskreni in če začnemo brez drugih namenov, razen da bi prišli do resnice, bomo nagrajeni. To je lahko reči, ni pa tako lahko storiti, saj je prepričanje pogosto zakopano tako globoko, da se ga sploh ne zavedamo.

Učenje iz Jezusovih besed Samarijanki

Temeljni nauki so po definiciji temelj našega sistema verovanja. So temelj, na katerem je zgrajena naša hiša vere. Pripravljeni moramo biti preveriti vse, ne glede na to, kako trdno in dobro utemeljeno se nam zdi. Prav to je Jezus zahteval od svojih učencev, in ni boljšega primera za to, kakor je pripoved o Jezusu pri vodnjaku s Samarijanko.

Nato mu je rekla: »Gospod, vidim, da si prerok. Naši praočetje so častili Boga na tej gori, vi pa pravite, da je kraj, kjer bi ga morali častiti, v Jeruzalemu.« Jezus ji je odvrnil: »Verjemi mi, prihaja ura, ko Očeta ne boste častili ne na tej gori ne v Jeruzalemu. VI častite, česar ne poznate, mi pa častimo, kar poznamo, kajti rešitev prihaja od Judov. Prihaja pa ura, in je že zdaj, ko bodo pravi častilci častili Očeta v duhu in resnici. Oče namreč išče prav takšne častilce. Bog je duh, in tisti, ki ga častijo, ga morajo častiti v duhu in resnici.« (Janez 4:19-24)

Ali bi kot Jehovova priča kdaj odšli v katoliško cerkev, da bi častili Boga? Seveda ne! Priče hodijo v dvorano Kraljestva častit Jehovo Boga. Zdaj pa si predstavljajte, da bi nekega dne k vam prišel Jezus in vam povedal, da je prišla ura, ko ljudje ne bodo častili Boga niti v katoliški cerkvi niti v dvorani Kraljestva. Z drugimi besedami, za čaščenje Jehove vam ni treba pripadati nobeni organizaciji. Kar potrebujete, je, da častite v duhu in resnici.

Kako bi se odzvali, če bi vam Jezus rekel, da vam ni treba iti v dvorano kraljestva, saj je v bistvu to povedal Samarijanki in svojim judovskim učencem?

Brez obžalovanja

Bil sem v šestdesetih letih, preden sem spoznal, da so temeljni nauki Organizacije Jehovovih prič nesvetopisemski. Vendar pa zaradi tega, kar bi se nekaterim zdelo zapravljeno življenje, nikoli nisem začel dvomiti v obstoj Boga ali vrednost krščanstva. Svojih desetletij v organizaciji Jehovovih prič nimam za zapravljena, saj so me pripeljala tja, kjer sem zdaj. Za ateista je vse življenje, ki se zdi zaman, popolna izguba, vendar nismo ateisti, ki mislimo, da je to življenje vse, kar obstaja. Pavel je Timoteju rekel, naj se »trdno oklepa večnega življenja«.⁴⁶⁹ Ne morete se oprijeti nečesa, kar še ni prisotno pri vas. Večno življenje ni nekaj v naši prihodnosti. Je zdaj. Zdaj ga lahko zajamemo.

Če sem prvih 60 let svojega življenja preživel kot kristjan, čeprav v zmoti, kaj je s tem? Dokler me je vodilo v resnično življenje, o katerem govori Pavel, je bilo vredno vsake sekunde, saj je večno življenje neskončno življenje. Naj to ponazorim: Povprečen moški v Kanadi živi 80 let. Predstavljajte si pito, ki predstavlja to življenjsko dobo. Razrežite jo na štiri enake rezine, od katerih vsaka predstavlja četrtino te življenjske dobe. Ateist, ki bi gledal na moje življenje pred prebuditvijo v resnico, bi rekel, da sem tri od teh rezin že pojedel in da mi je ostala le še ena - 20 let. Toda kristjan kot Božji otrok meri življenje z neskončnim merilom. Če ta pita predstavlja večno življenje, kako tanek bi bil kos, ki meri le 60 let? Noben nož ni dovolj oster, da bi lahko odrezal tako tanek kos.

Če je bilo zadnjih 60 let potrebnih, da sem se prebudil v resničnem upanju na večno življenje, potem je bil to dobro porabljen čas. Nič mi ne koristi, če se mučim s tem, kaj bi lahko bilo.

Toda Jezus mu je rekel: »Nihče, ki začne orati in se ozira nazaj, ni primeren za Božje kraljestvo.« (Luka 9:62 NWT 2013)

Saj ne, da sem že dobil nagrado ali da sem že popoln, ampak si prizadevam, da bi lahko tudi jaz dosegel to, za kar me je izbral Kristus Jezus. (Filipljanom 3:12 NWT 2013)

Ali sem moral prestati vse to, da sem zdaj tam, kjer sem? Ali bi postal vernik, kakršen sem zdaj, če ne bi imel podlage v Svetem pismu, ki sem jo dobil z dolgoletnim preučevanjem Svetega pisma pri Jehovovih pričah? Ne morem z gotovostjo trditi, vendar dvomim.

Pomislim na Savla iz Tarza, ki je postal apostol Pavel. Jezus je v njem videl nekaj, česar ni mogel videti nihče drug. Zakaj je Jezus počakal, da je Savel začel preganjati učence, preden se mu je prikazal? Ali je bilo razlog, da Savlovo srce še ni bilo pripravljeno? Ali bi Savel postal tako goreč evangelizator, za kakršnega se je izkazal, če bi se mu Jezus prikazal že prej, recimo po kamenjanju Štefana? Ali je bila krivda, ki jo je Pavel zagotovo čutil zaradi strašnega preganjanja nedolžnih kristjanov, tista, ki ga je vsaj deloma spodbudila, da je postal tako ključna osebnost v razvoju krščanske skupnosti?⁴⁷⁰ Kdo lahko reče? Jezus ve.

Vse, kar lahko vemo, je, da naš nebeški Oče pozna srce in vsakega od nas pokliče, ko smo pripravljeni in se lahko odzovemo klicu. In tudi takrat lahko potrebujemo več spodbud od zgoraj, preden se odzovemo. Jezus je rekel Savlu iz Tarza, da je »brcal proti ostnom«.⁴⁷¹ Tako je lahko proces precejšnja preizkušnja.

Vse to pišem zato, ker si predstavljam, da se mnogi izmed vas, ki berete to knjigo, sprašujete o istih stvareh. Žalostno je to povedati, vendar sem prepričan, da bi se večina Jehovovih prič odvrnila že ob pogledu na to knjigo. Poznam eno sestro - zdaj prebujeno -, ki je v lokalni knjižnici nenehno prebirala knjigo Kriza vesti. To je knjiga, ki jo je nekdanji član Vodstvenega organa Raymond Franz napisal, potem ko je zapustil Organizacijo. Ni je vedno znova odpirala, da bi jo prebrala. Njen cilj je bil preprosto preprečiti, da bi jo imeli v rokah drugi, da jih ne bi »zastrupila«.

Njena miselnost je med pričami pogosta, ker so bile naučene tako razmišljati. To ni niti logično niti svetopisemsko. Je plod indoktrinacije, ki ožema um. Če obstaja duhovni strup, ga je mogoče najti v indoktrinaciji, ki zatre neodvisno in kritično mišljenje.

Laž je duhovni strup, toda protistrup za strup laži je trda, hladna resnica. To vidimo v Jezusovem življenju, ki se ni bal govoriti s hudičem, največjim odpadnikom vseh časov. In zakaj ne? Ker je imel na svoji strani resnico in je tako lahko premagal hudiča.⁴⁷² Kot njegovi učenci ga posnemamo pri premagovanju hudiča, očeta laži.

Pišem vam, mladeniči, ker ste močni in beseda Božja ostaja v vas in ste premagali Hudobnega. (1. Janez 2:14b)

Vi izvirate od Boga, otročiči, in ste tiste ljudi premagali, ker je ta, ki je zedinjen z vami, večji od onega, ki je zedinjen s svetom. Oni izvirajo od sveta, zato govorijo to, kar prihaja od sveta, in svet jih posluša. 6 Mi izviramo od Boga. Kdor spoznava Boga, nas posluša, kdor pa ne izvira od Boga, nas ne posluša. Po tem prepoznamo navdihnjeni izrek resnice in navdihnjeni izrek zmote. (1. Jn 4:4-6)

Če »izhajamo iz Boga«, potem poslušamo resnico. Pravzaprav hrepenimo po resnici. Ko vam kdo reče, da drugega sploh ne smete poslušati, to navadno pomeni, da ima ta oseba nekaj, kar želi pred vami skriti.

Zakaj bi toliko Jehovovih prič nasedlo tako poceni triku? Mislim, da gre za to, da želijo verjeti izmišljotinam, s katerimi jih vsak teden hranijo. Bojijo se preizkusiti svojo vero, ker so zadovoljni z lažno resničnostjo, ki so jo zanje ustvarili drugi. Govorim o izmišljotini, s katero hranijo priče in ki jim govori, da so posebne, da so Organizacija, ki jo je Bog izbral, da preživi Harmagedon, medtem ko bo preostali svet gorel. Tega krhkega mehurčka iluzije nočejo razbiti s pozornim pregledom Svetega pisma.

To, da ste knjigo prebrali tako daleč, kaže, da vam je resnica pomembnejša od vsega drugega. Vendar pa smo tu le opraskali površino. Še vedno je treba raziskati veliko stvari. Za to je potreben čas, ki pa ga je vredno vložiti.

Zahtevala bo tudi žrtve - za mnoge zelo velike osebne žrtve. Jezus je o Kraljestvu govoril tako, da ga je primerjal z biserom velike vrednosti. Govoril je o človeku, ki je bil pripravljen prodati vse, kar je imel, da bi kupil ta biser. Ali bi se odpovedali vsemu, kar imate vrednega, da bi imeli Božje kraljestvo? Peter je to storil.

Peter mu je nato dejal: »Glej! Mi smo zapustili vse in šli za teboj. Kaj bomo torej dobili mi?« Jezus pa jim je odgovoril: »Resnično vam povem: ob prenovljenju, ko bo Sin človekov sédel na svoj veličastni prestol, boste tudi vi, ki ste hodili za menoj, sedeli na dvanajstih prestolih in sodili dvanajstere Izraelove rodove. In vsak, ki je zaradi mojega imena zapustil hiše, ali brate, ali sestre, ali očeta, ali mater, ali otroke, ali polja, bo dobil mnogokrat več in podedoval večno življenje. (Matej 19:27-29)

Kakor sem že dejal, ko sem spoznal, da se priče glede leta 1914 motijo, je to pretreslo mojo vero, vendar ne do te mere, da bi podvomil, da sem še vedno »v resnici«. Navsezadnje to ne bi bilo prvič, da bi se vodilno telo zmotilo pri preroški razlagi. Zame je bilo pomembno prepričanje, da le Jehovove priče razumejo resnično upanje na odrešitev, obljubljeno v Svetem pismu. Ko je moj študij napredoval in sem spoznal, kako zelo sem se glede tega motil, sem spoznal, da se bom moral za dosego resničnega upanja dobre novice, ki jo ponuja Sveto pismo, osvoboditi vseh vcepljenih doktrinarnih predsodkov Watch Towerj-ja, zaradi katerih sem bil vse življenje zasužnjen ljudem.

V tej knjigi smo obravnavali le tiste nauke Jehovovih prič, ki so na neki način povezani z dobro novico, ki jo oznanjajo. Moja želja je, da bi še naprej pisal ne le zato, da bi razkrival napačne nauke, temveč da bi pomagal bratom in sestram, ki sestavljajo Kristusovo telo, globlje in popolneje razumeti resnico, ki nas osvobaja.

Za zdaj upam, da so se informacije, ki sem jih delil do zdaj, izkazale za koristne. Informacije o številnih temah, ki se ne nanašajo samo na Jehovove priče, ampak tudi na druga verska prepričanja in čiste svetopisemske teme, najdete na spletni strani Beroean Pickets (beroeans.net) in na kanalu Beroean Pickets na YouTube (youtube.com/c/BeroeanPickets/videos).

Zdaj vsi iščemo pravo svobodo. Te ne moremo doseči iz nobenega svetovnega vira, bodisi političnega, trgovskega ali verskega, ampak samo po Jezusu Kristusu, našem Gospodu in Posredniku:

Bratje, vedite, da dobra novica, ki sem vam jo oznanil kot takšno, ni nekaj človeškega, saj je nisem dobil od človeka, niti nisem bil o njej poučen, ampak mi jo je razodel Jezus Kristus. (Galačanom 1:11, 12)

Če ostanete v moji besedi, ste zares moji učenci. Spoznali boste resnico, in resnica vas bo osvobodila.(Janez 8:31, 32)

Naš nebeški Oče naj vas blagoslavlja in vodi po svojem Sinu in našem Odrešeniku, Gospodu Jezusu.

Vaš brat v Kristusu,

Eric Michael Wilson, tudi znan kot Meleti Vivlon

Dodatek A: Moje pismo starešinam občine Alliston

19. november 2013

Starešinstvu
občine Alliston

Dragi bratje,

Že nekaj časa me skrbi neka zadeva. Lahko bi molčal, vendar bi to počel samo iz strahu. (1. Kor 16:10) To bi bilo strahopetno in nemilostno. (Raz. 21:8)

Kakor veste, že skoraj deset let sen delal v tej občini. Opazoval sem, kako otroci odraščajo v odrasle. Opazoval sem brate, mlade v resnici, kako zorijo, postajajo strežni služabniki in celo starešine. Oni so moja družina in vas, starešine, sem imel za svoje sobrate. Zato čutim moralno dolžnost, da pišem.

(1. Janez 4:18) … V ljubezni ni strahu, temveč dovršena ljubezen strah odganja, ker strah deluje kot ovira. Resnično, kdor se boji, v ljubezni ni postal dovršen.

Strah, o katerem govori Janez, ni spoštljiv strah pred Bogom, ampak strah, ki hromi, ki duši izražanje ljubezni. Ljubezen nas bo spodbudila, da bomo zaščitili malega. Ljubezen nas bo spodbudila, da bomo storili, kar je najboljše za vse vpletene, tako za posameznika kakor tudi za kolektiv. Strah pred Bogom nas bo pripravil do tega, da bomo poslušni božanskim navodilom njegove besede. Po drugi strani pa bo strah pred človekom izničil vse dobro, ki bi ga lahko dosegla ljubezen.

Želim da za trenutek razmislite o sebi.

Več let sem se hvalil - ne sramujem se tega priznati - da je to bilo preprosto najboljše starešinstvo, s katerim sem služil v več ko štiridesetih letih svojega delovanja kot nadzornik. Nismo zlorabljali moči svoje službe. Prizadevali smo si le služiti, nikoli pa ne vsiljevati svoje osebne vesti v življenja oznanjevalcev. Včasih nam ni uspelo ohraniti tega standarda, a dejstvo je, da smo se ga večinoma držali. Menil sem, da je razlog za to v tem, da smo vsi sami trpeli pod tistimi, ki so zlorabljali svojo moč in si domišljali, da lahko sodijo drugim. Chris je pripovedoval o težavah, ki jih je doživljal v Orangevillu. Dan je bil čustveno ranjen zaradi grobega in brezčutnega ravnanja, ki sta ga bila s sinom deležna v nekdanji občini. Douga je prejšnje starešinstvo hudo prizadelo, tako da je pobegnil iz Allistona v Orillio. Pat je poznal več zlorab pri avtoritetah, o katerih ne on ne jaz ne bi želela pripovedovati. Vem tudi za nekatere krivice, ki sta jih v preteklosti utrpela Bill in John od domnevno dobronamernih voditeljev. Gerry je bil priča takšnim zlorabam, prav tako Frank. Morda je bilo le Roccu prizaneseno.

Vsak od nas je doživel svoj del stiske, in zdelo se mi je, da smo zaradi tega še posebej empatični do trpljenja drugih. To je med nami ustvarilo pristen občutek tovarištva, sodelovanja in dobrote. Pred približno dvema letoma se je to spremenilo. Zadnje leto je bilo še posebej težko. Nesoglasja so nas skoraj razdvojila.

Menim, da odločitev o moji odstranitvi ni bila častna. Vendar sem na podlagi tega, kar sem opazil na sestanku, menil, da bi bil vsak poskus pritožbe zaman. Prav tako sem se počutil zelo obupanega zaradi pomanjkanja podpore tistih, ki sem jih podprl v stiski. To, da sem bil odstranjen, ker sem se držal svetopisemskega načela, kakor je zapisano v Apostolskih delih 5:29, me še vedno preseneča. Raziskal sem, kaj o tem stavku pravijo publikacije in Sveto pismo, in nisem našel ničesar, kar bi potrjevalo način, na katerega je bil uporabljen proti meni na tistem srečanju.

Glede na to se ne bom več spuščal v to. Dogodke, ki so pripeljali do moje odstranitve, sem navedel le zato, da bi poudaril ključno stvar: odstranjen sem bil, ker bi hipotetično - ponovimo to - hipotetično morda v prihodnosti ne upošteval navodil Vodstvenega organa. Nihče ni mogel navesti nobenega primera, ko nisem upošteval navodil Vodstvenega organa ali kanadske podružnice, če smo že pri tem. Vse to je bilo hipotetično.

To primerjajte s tem, kar se mi je zgodilo v tednih, ki so sledili temu srečanju. Po navodilih starešin sem moral trikrat odgovarjati na obtožbe o odpadništvu. Ali so te obtožbe temeljile na dejstvih? Dokazi? Pričevanje dveh ali več prič? Ne! Bratje, ki so preiskovali moj primer, so priznali, da so bile obtožbe iz govoric. Tiste, ki so bile resnične, sploh niso bile veljavne obtožbe. Tiste, ki bi lahko bile veljavne, so se izkazale za laži in izmišljotine.

Ne pozabite, da sem bil odstranjen zaradi hipotetične možnosti neposlušnosti Vodstvenemu organu. Zdaj pa to primerjajte s tem, kar je starešinstvo dejansko storilo.

Vodstveni organ nam je povedal, da sta za sodno ukrepanje potrebni dve ali več prič.

»Obstajati morata dve ali tri očividci, ne le ljudje, ki ponavljajo govorice; če obstaja samo ena priča, ni mogoče ukrepati.« (Prg 19:15; Jn 8:17) (KS 5:37) [Kurzivna pisava moja; krepki tisk njihov]

Opazite, da »ljudje, ki ponavljajo govorice«, niso podlaga za ukrepanje.

Tudi če se pojavijo resna vprašanja, in odpadništvo je najresnejše, ima obtoženi še vedno pravico, da se sooči s tistimi, ki ga obtožujejo.

»39. Če obtoženi zanika obtožbo, naj se preiskovalni starešine skušajo dogovoriti za skupno srečanje z njim in obtožencem…« (KS 5:39)

Tako pravi Vodstveni organ. To kar pravi Jehova je:

(1. Timoteju 5:19) Obtožbo proti starešinu (angl. »starejšemu človeku«) sprejmi le na podlagi pričevanja dveh ali treh prič.

Bog vam zapoveduje, da ne smete »priznati obtožbe proti starejšemu človeku«, razen na podlagi »dokazov dveh ali treh prič«. Bratje, te zapovedi niste ubogali. Dokazov ni bilo. Tisti, ki so bili, so se izkazali za neresnice, izmišljene zato, da bi me prikazali kot nekaj, kar nisem. Četudi tega takrat niste vedeli, ste vedeli, da je šlo za govorice.

Nikoli mi ni bilo dovoljeno, da bi se soočil s svojimi obtoženci, čeprav imam po zakonu pravico to storiti. (Prg 18:17) Niti vedeti nisem smel, kdo so bili, razen [ime izdajatelja je bilo prikrito], ki je bil razburjen, ker so mu obljubili, da bo njegovo ime ostalo skrito pred mano. Ena lažna obtožba je prišla iz telesa starešin, a ko sem večkrat vprašal, od koga je izvirala, so mi tisti, ki so me intervjuvali, odgovorili, da se ne morejo spomniti. Resna obtožba zaradi odpadniških dejanj, ki je bila vložena proti starejšemu človeku, pa se niso mogli spomniti, kdo jo je podal?

Bratje, niste ubogali navodil ne le Vodstvenega organa, temveč tudi Jehova Boga. Zakaj ste to storili? Ena od obtožb, ki je bila vložena proti meni, je temeljila na tem, da sem storil nenavadno obsojanja vredno dejanje, in sicer da sem prenesel stare zvezke Stražnega stolpa. Očitno imajo nekateri člani organa težave pri razlikovanju med odpadništvom in našo ‘bogato duhovno dediščino’. Kako lahko to sploh štejete za veljavno in to izpostavljate, da bi postavili pod vprašaj moje motive? Ali lahko vidite, kako ‘priznavanje obtožbe proti starejšemu človeku’ na podlagi tako neumne predpostavke spodkopava vašo verodostojnost in spoštovanje, ki pripada vaši nadzorni službi?

Zdi se, da že samo omemba besede »O« vrže razum skozi okno. Satanu ni treba uporabljati odpadnikov, da bi spodkopaval našo vero in povzročal stiske malim. Mora nas le tako prestrašiti, da bomo njegovo delo opravili namesto njega. Strah omejuje ljubezen. Kjer ni ljubezni, ni obrambe pred hudobnim.

Česa vas je tako strah, da ne upoštevate navodil Vodstvenega organa in zapovedi Jehova Boga? Morda gre za to: Ko spregovori kdo, ki je močna osebnost ali ima nadrejeno funkcijo nadzora, se morda bojimo nasprotovati in se raje odločimo za varno pot, da ne storimo ničesar in ostanemo tiho. Resnica je v izreku, da »molčanje je znak odobravanja«. Če ne spregovorite, ko menite, da se počne kaj narobe, s tem soglašate, in to pred Bogom.

»Za uspeh zla je dovolj, da dobri ljudje ne storijo ničesar.«

Med vsemi grehi, ki vodijo v drugo smrt, je v Razodetju 21:8 na prvem mestu navedena strahopetnost. Z napačnim razmišljanjem lahko prevaramo sami sebe in mislimo, da moramo imeti enotnost kot telo, enotnost uma. Res je, Sveto pismo govori o tem, vendar v kakšnem kontekstu? Jezus je rekel: »… da bi bili eno, kakor sva midva eno.« Kakšno vrednost lahko ima, če je celotno telo enotnega mišljenja, vendar to mišljenje ni enotno s Kristusovim mišljenjem? (Jn 17:11; 1. Kor 2:16) Ko od vas zahtevajo, da se odločite za neko dejanje, se spomnite, da Sveto pismo pravi: »Ne širi lažnivih vesti… Ne potegni z množico, da bi delal zlo.« (2. Mz 23:1, 2)

Bratje, kot telo (množica) ste se res lotili neresnične prijave zoper mene. Če so nekateri od vas menili, da je bilo to, kar se je dogajalo, narobe, a so kljub temu podprli odločitev telesa, ali ni mogoče reči, da ste šli za množico s slabimi nameni?

Ne omalovažujte tega, kar ste mi prizadejali, in ne mislite, da pretiravam. Resnično vam povem, da je stiska, ki sem jo doživel zaradi teh ‘preiskav’, najhujša preizkušnja vere, s katero sem se kdajkoli soočil. To, da sem jo preživel, ni zasluga vas - razen enega - in tudi ne okrajnega nadzornika. Ne mislim biti nespoštljiv, vendar govorim resnico.

Če se ne postavite po robu tistemu, ki sili naprej, s tem ne izkazujete ljubezni ne do zbora ne do človeka samega. Če boste bratu dovolili, da sledi drznemu ravnanju, ki je v nasprotju z navodili Vodstvenega organa in Boga, ga boste le še bolj opogumili. To bo pripeljalo do novih težav. Pravzaprav se je to že zgodilo, a če bi o tem govorili na tem mestu, bi razkrili zaupne zadeve. Dejstvo je, da mi tega v resnici ni treba, saj vem, da se bratje zavedate teh primerov, ko so nekateri ravnali arogantno. Vprašanje je, kaj ste pripravljeni storiti v zvezi s tem?

Vi ste zaščita, ki jo je Jezus postavil za svoje ovce. V imenu vseh nas vas prosim, da se odločno postavite po robu in nikoli ne molčite ob nepravilnostih, ki se dogajajo pod krinko »zaščite občine«. (Jakob 3:1; Matej 18:6; Razodetje 21:8)

Vaš brat,

Eric Wilson

Dodatek B: Moje pismo sedežu in odgovor nanj

Slika 21. Moje pismo, v katerem sprašujem o Watch Tower-jevi razlagi Matejevega evangelija 24:22.

Slika 22. Odgovor službe za pomoč uporabnikom na sedežu v Brooklynu.

Dodatek C: Notranje platnice knjige Večno življenje v svobodi Božjih sinov

Slika 23. Notranji ovitek knjige Večno življenje v svobodi Božjih sinov.

Dodatek D: The Harp of God Platnice s sugestivnim napisom

Slika 24. To je izdaja iz leta 1921. V izdaji iz leta 1925 je bil odstranjen ta obremenjujoči podnaslov.

Slika 25. Kraljestvena strežba iz oktobra 1920, ki se je uporabljala pri delu od vrat do vrat.

Dodatek E: Izjava Gerrita Löscha

Slike 26, 27 in 28. Izjava Gerrita Löscha za zvezno državo Kalifornijo.

Slika 27.

Slika 28.

Dodatek F: Kdaj je bil satan izgnan?

Kdaj je bil satan izgnan?

Publikacije Stražnega stolpa trdijo, da se je Razodetje 12:7-12 izpolnilo leta 1914:

In v nebesih je izbruhnila vojna: Mihael in njegovi angeli so se bojevali z zmajem, pa tudi zmaj se je bojeval in njegovi angeli, toda ni zmagal, niti se ni zanje več našlo mesto v nebesih. Zato je bil veliki zmaj, prakača, ki se imenuje Hudič in Satan in ki zapeljuje vso naseljeno zemljo, vržen na zemljo, z njim pa so bili vrženi tudi njegovi angeli. Tedaj sem v nebesih zaslišal močan glas, ki je rekel: »Zdaj je nastopila rešitev in moč in kraljestvo našega Boga ter oblast njegovega Kristusa, saj je bil tožnik naših bratov, tisti, ki jih dan in noč obtožuje pred našim Bogom, vržen dol! In oni so ga premagali zaradi Jagnjetove krvi in zaradi besede svojega pričevanja. Tudi ko so gledali smrti v oči, niso ljubili svoje duše. 12 Zato se veselite nebesa in vi, ki prebivate v njih! Gorje pa vama, zemlja in morje, ker se je Hudič spustil k vama s silno jezo, saj ve, da ima malo časa.« (Razodetje 12:7-12)

Ker se je izkazalo, da je leto 1914 izmišljotina Watch Tower teologije, ni razloga da ne sumimo, da je bil satan takrat izgnan iz nebes. Kdaj je bil torej vržen dol?

Čeprav Sveto pismo tega ne navaja, lahko nekaj sklepamo na podlagi naslednjih besedil iz Svetega pisma.

Tedaj so se sedemdeseteri veseli vrnili in dejali: »Gospod, še demoni se nam podrejajo, ko uporabljamo tvoje ime.« Tedaj jim je rekel: »Gledal sem Satana, kako je kakor blisk že padel iz nebes. (Lk 10:17, 18)

Ali je naš Gospod govoril o dogodkih, ki se bodo zgodili šele čez dve tisočletji, ali o nečem, kar se bo zgodilo po njegovi smrti in vstajenju?

Po njegovem vstajenju beremo:

Umrl je v mesu, a oživel v duhu. V tem stanju je šel in pridigal duhovom v ječi, ki so bili prej neposlušni, ko je Bog potrpežljivo čakal v Noetovem času, ko so gradili skrinjo, v kateri so nekaj ljudi, to je osem duš, varno prenesli skozi vodo. (1. Peter 3:18-20)

Kakšen je pomen tega odlomka? Organizacija uči:

Ker je zaradi zvestega vztrajanja prišel kot zmagovalec, je Božji Sin kot duhovna oseba lahko oznanil sporočilo sodbe »duhovom v ječi«.⁴⁷³

Vprašanje pa je, zakaj so bili ti duhovi v zaporu? Ali zato, ker so bili hudič in njegovi demoni po napovedi v Razodetju 12:9 izgnani in zaprti v bližino zemlje? Zdi se, da bi se to ujemalo.

Ko je Jezus umrl z neokrnjeno integriteto, ni bilo več razloga, da bi toleriral hudiča in njegove demone. Vse njihove obtožbe, ki bi jih lahko izrekli, so bile izničene, ker je Jezus zvesto opravil svoje poslanstvo. Nadangel Mihael je lahko nastopil in se spopadel s satanom ter ga vrgel iz nebes. To bi se lahko zgodilo v trenutku Jezusove smrti.

Priče se s tem ne strinjajo, saj jih učijo, da je Jezus nadangel Mihael, vendar je v Pismu Hebrejcem jasno navedeno, da Jezus ni in nikoli ni bil angel.

Komu od angelov je namreč Bog kdaj rekel »Ti si moj sin, danes sem postal tvoj oče«? In spet »Jaz bom njegov oče, on pa moj sin«? O času, ko bo svojega Prvorojenca znova poslal na naseljeno zemljo, pa pravi: »Naj se mu poklonijo vsi Božji angeli.« (Hebrejcem 1:5, 6)

Satan je Jezusa zadel v peto, ko ga je dal križati, Jezus Kristus pa ga je zadel v glavo, ko ga je za vedno uničil.⁴⁷⁴ Nobene omembe ni o drugem, manjšem zdrobljenju (drobljenju) satana po semenu, ki se je izkazalo za Jezusa. Zagotovo bi se takšno drobljenje prileglo, če bi bil Jezus Mihael.

Kar zadeva »gorje za zemljo«, ne smemo pozabiti, da se je kmalu po nastanku Janezovega razodetja začela velika apostazija, po kateri se je začel »temni vek«, eno najhujših obdobij v zgodovini človeštva.

Ali je v Svetem pismu še kaj drugega, kar bi nam pomagalo ugotoviti, kdaj je bil satan izgnan iz nebes? Razmislite o tem odlomku:

Moja duša je vznemirjena. In kaj naj rečem? Oče, reši me iz te ure! Vendar prav zato sem prišel v to uro. Oče, oslavi svoje ime!« Tedaj je iz nebes prišel glas: »Oslavil sem ga in ga bom spet oslavil.« Množica, ki je stala tam in to slišala, je začela govoriti, da je zagrmelo. Drugi pa so rekli: »Angel mu je govoril.« Toda Jezus je dejal: »Ta glas se ni zaslišal zaradi mene, ampak zaradi vas. Zdaj se temu svetu sodi, zdaj bo vladar tega sveta vržen ven. (Janez 12:27-31)

V tem kontekstu je satan izgnan. V kakšnem kontekstu? Jezus govori o poveličanju, ki naj bi ga prejel, ker je zvesto opravil svoje poslanstvo na zemlji in umrl z nedotaknjeno integriteto. To bi povzročilo posvečenje Božjega imena, ki ga je hudič obrekoval že od izvirnega greha. Zdaj ne bi bilo več razloga za dopuščanje takšnega obrekovanja, zato bo vladar sveta izgnan. To je v kontekstu Jezusove smrti in vstajenja popolnoma smiselno. Ali obstaja v zgodovini še kakšen drug čas, ko bi bilo izganjanje satana bolj primerno?

Tudi tega ne moremo z gotovostjo trditi in Jehova se ni odločil, da bi nam dal časovni razpored, a nekaj lahko rečemo: Nič iz Svetega pisma ne potrjuje, da da naj bi bili hudič in njegovi demoni izgnani leta 1914.

Dodatek G: Zapuščina premikajočih let

Določiti natančen čas organizacijskih prilagoditev leta, ki zaznamuje začetek zadnjih dni in začetek nevidne Kristusove navzočnosti, je lahko izziv. Da ne bi spodkopale svoje verodostojnosti, Watch Tower publikacije ta zgodovinska dejstva navadno skrivajo pred svojimi služabniki. Kljub temu je mogoče iz pregleda objavljenih dokazov razbrati marsikaj.

Stražni stolp je 1. novembra 1922 poročal o Rutherfordovem govoru na zborovanju v Cedar Pointu leta 1922, kjer je sodnik predstavil novo idejo, da je Jezus postal kralj leta 1914, ne pa prejšnjega stališča Barbour/Russell iz leta 1878 (in ne 1874). Rutherford je dejal:

Od leta 1914 je Kralj slave prevzel svojo moč in kraljuje. Očistil je ustnice tempeljskega razreda in jih pošilja s sporočilom. Pomembnosti sporočila o kraljestvu ni mogoče preceniti. To je sporočilo vseh sporočil. To je sporočilo te ure. Tisti, ki so Gospodovi, ga morajo oznanjati. Nebeško kraljestvo se je približalo; Kralj kraljuje; Satanov imperij propada; milijoni, ki zdaj živijo, ne bodo nikoli umrli.

Ali verjamete? Ali verjamete, da je Kralj slave prisoten in da je prisoten že od leta 1874? Ali verjamete, da je v tem času opravljal svoje delo žetve? Ali verjamete, da je imel v tem času zvestega in modrega služabnika, po katerem je vodil svoje delo in hranjenje vernih domačih? Ali verjamete, da je Gospod zdaj v svojem templju in sodi narodom na zemlji? Ali verjamete, da je Kralj slave začel svojo vladavino?

Zato se vrnite na polje, sinovi najvišjega Boga! Oblecite si oklep! Bodite trezni, budni, dejavni, pogumni. Bodite zveste in resnične priče za Gospoda. Nadaljujte boj, dokler ne bo vsak ostanek Babilona opustošen. Razglašajte sporočilo daleč naokoli. Svet mora vedeti, da je Jehova Bog in da je Jezus Kristus Kralj kraljev in Gospod gospodarjev. To je dan vseh dni. Glejte, Kralj kraljuje! Vi ste njegovi oglaševalci. Zato oglašujte, oglašujte, oglašujte Kralja in njegovo kraljestvo.«⁴⁷⁵

Primerjajte to s tem, kako Stražni stolp prikazuje Rutherfordovo izjavo v filmu Faith in Action ali pa Our Kingdom Ministry (Naša Kraljestvena strežba) iz avgusta 2014, kjer je sklicevanje na leto 1874 opuščeno. Naše Kraljestvena strežba pravi:

»Leta 1922 je J. F. Rutherford pogumno razglasil: ‘Glej, Kralj kraljuje! … oznanjujte, Kralja in njegovo Kraljestvo.’ V tem stotem letu vladavine Kraljestva nas njegov vzklik še vedno napolnjuje z navdušenjem…«⁴⁷⁶

Pri prehodu na 1914 je treba opraviti več korakov. Zadnji dnevi so bili spremenjeni iz leta 1799 v leto 1914 v članku z naslovom »Locating the Time« (Ugotavljanje časa), ki je izšel 1. decembra 1929 v Stražnem stolpu.

Če vzamemo vsa ta svetopisemska besedila skupaj in vemo, da morajo biti med seboj v popolnem skladu, ter če upoštevamo znana dejstva, ki so z njimi povezana, zlahka ugotovimo, da je bil in je dokončno določen »čas konca« leto 1914 po Kristusu. V letu 1799 se ni zgodilo nič, kar bi se tako dobro ujemalo s temi prerokbami, kakor se je zgodilo leta 1914.⁴⁷⁷

V Rutherfordovi knjigi Light Volume 1 (1930) piše:

»Obdobje čakanja na Gospoda Jezusa se je končalo in Jehova je poslal svojega Kralja in Sodnika, ki on gre v akcijo.« Časopis The Watch Tower z dne 1. marca 1925, ki komentira Razodetje 12, in številka z dne 15. septembra 1925, ki komentira Psalm 110, sta opozorila na začetek kraljestva in delovanje Kralja ter navedla:

Mogočni na belem konju je nosil krono, ki je označevala njegovo oblast, in da je prišel tisti, »ki ima pravico vladati«. (Glej Ezekiel 21: 27) Kralj je prisoten. Vojna med Kristusom in satanom je potekala po letu 1914 do leta 1918, satan in njegove vojske pa so bili poraženi in izgnani iz nebes. Tako je Jezus Kristus zmagal in nadaljuje z zmago v Harmagedonu.⁴⁷⁸

V časopisu The Golden Age z dne 30. aprila 1930 je objavljen članek z naslovom »Vprašanje in odgovor«. V njem je zapisano:

To uničevalno delo se je začelo leta 1914 ter se hitro in zanesljivo nadaljuje. Stari red bo razbit na koščke in nobena človeška moč ga ne more ohraniti. Ljudje se zavedajo, da se stari red sesuva, in v vročičnem navdušenju ustanavljajo lige narodov, zveze cerkva in velikanske poslovne združitve ter velikansko mednarodno banko v upanju, da bodo s temi sredstvi lahko ohranili sedanji red z vso njegovo korupcijo in zatiranjem. Če je res, da je Jezus prisoten od leta 1914, potem je treba priznati, da ga nihče ni videl s svojimi naravnimi očmi. Edini način, kako ga je mogoče videti, so ta znamenja ali dokazi, za katere je Jezus izjavil, da bodo kazali na njegovo navzočnost.⁴⁷⁹

V reviji The Golden Age z dne 14. marca 1934, na strani 379, je zanimiv članek z naslovom »Vrnitev plemiča«. V članku je zapisano:

Pred letom 1914 in še leta pozneje smo mislili, da je Gospodova vrnitev nastopila leta 1874, in kot samoumevno smo šteli, da je parousia ali navzočnost našega Gospoda nastopila takrat. Pregled Svetega pisma, ki vsebuje besedo parousia, pokaže, da Gospodova navzočnost ne more biti datirana pred letom 1914…

Prav tako, ko so učenci vprašali Jezusa: ‘Kaj bo znamenje tvoje navzočnosti [parousije] in dovršitve dobe?’ (Mt 24:3), je Gospod nedvoumno dokazal njegovo pravilno uporabo. Že nekaj časa mnogi verjamejo, da se stvari, omenjene v veliki prerokbi iz štiriindvajsetega poglavja Matejevega evangelija, uporabljajo od leta 1914 in ne prej. Iz tega torej nujno sledi, da Kristusova navzočnost ali parousia, »plemiča«, ni mogla biti pred letom 1914.⁴⁸⁰

Iz tega je razvidno, da je pogosto ponavljajoča se trditev, da je Sionski stražni stolp in Glasnik Kristusove navzočnosti napovedal Kristusovo ustoličenje za Kralja leta 1914, laž in da bo to razumevanje v resnici postalo uradno šele približno dvajset let po letu 1914, ki je prišlo in minilo.

Dodatek H: Človek, ki je zares odgovoren za leto 607 pred našim štetjem

Arheologi se strinjajo, da je leto 587 pred našim štetjem, tisto leto, ko so Babilonci porušili tempelj v Jeruzalemu in Jude odpeljali v ujetništvo. Vendar pa priče učijo, da je bilo pravo leto, ko se je to zgodilo, 607 pred našim štetjem. Kako so prišli do tega leta? Učili so me, da zato, ker so po skrbnem raziskovanju Svetega pisma ugotovili, da je morala izraelska dežela 70 let ležati popolnoma opustošena, in ker je bilo znano, da je leto judovske vrnitve v deželo 537 pred našim štetjem, so se arheologi morali motiti, saj je bila druga možnost, da se je Sveto pismo motilo, kar je nesprejemljivo.

Strinjam se, vendar se nisem zavedal in moji nekdanji prijatelji JP se še vedno ne zavedajo, da obstaja še tretja možnost. Sveto pismo ima prav, in arheologi imajo prav. Kar je narobe, je razlaga Organizacije. Z napačno razlago ustreznih besedil so Jehovove priče prisiljene sprejeti napačen datum judovskega izgnanstva.

Vprašanje je: kdo se je sprva zmotil? Kdo je odgovoren za razlago, ki Jehovove priče zavaja že poldrugo stoletje?

Kdo je dejansko odgovoren za celoten preroški fiasko iz leta 1914?

Sledimo dokazom!

C. T. Russell se je v oktobrskem časopisu Bible Examiner iz leta 1876 osredotočil na Levitsko knjigo 26, kjer Jehova opozarja izraelski narod, da ga bo »sedemkrat« kaznoval, če se ne bo držal njegove zaveze. Ta stavek se v tem poglavju ponovi štirikrat. Po Russellovem mnenju je to povezano s »sedmimi časi« Nebukadnezarjeve norosti.

Russell je bil prepričan, da se bo po koncu poganskih časov leta 1914 izpolnilo »sedem časov« iz 3. Mojzesove knjige 26 in da se bo izraelski narod vrnil v svojo deželo.

Ali je Russell sam prišel do te preroške kronologije?

Nelson Barbour je marca 1898 v časopisu Herald of the Morning zapisal:

C. T. Russell se je prvič rahlo interesiral z branjem HERALD OF THE MORNING leta 1875 [mislim, da bi moralo biti 1876], vendar se je z gibanjem poistovetil šele jeseni in pozimi 1876-1877, ko je poslušal predavanja, ki sem jih imel med stoletnico v St. George’s Hall Phila., in na drugih mestih. Oba moška [Barbour piše o J. H. Patonu in C. T. Russellu] sta gibanje zapustila leta 1878. C. T. Russell je bil v gibanju približno osemnajst mesecev in se je čutil sposobnega, da začne izdajati svoj časopis. Od takrat je ostal zvest prav temu, kar se je pred ‘polnočjo’, ko smo ‘VSI dremali in spali’, naučil od mene.«

V tem članku piše, da je Russell vso svojo kronologijo konca časov poganov iz leta 1914 dobil od Nelsona Barbourja.

Za napačen datum 607⁴⁸¹ pred našim štetjem je torej kriv adventistični⁴⁸² pastor Nelson Barbour. Kako je prišel do tega?

Da bi odgovorili na to vprašanje, se obrnimo na članek, ki ga je napisal v reviji adventne krščanske denominacije The World’s Crisis and Second Advent Messenger z dne 20. novembra 1872. V članku z naslovom »Svetopisemska kronologija (drugi del)« beremo:

Skoraj vsi pisci o kronologiji izpuščajo enajstletno Sedekijevo vladanje in začenjajo »sedemdeset let« z Joakimovim ujetništvom. Ker mi tu nasprotuje toliko avtoritete, bom poskušal zelo jasno pokazati, zakaj se sedemdesetletno ujetništvo ne more začeti prej ko po Sedekijevi vladavini.

Razlogi, ki jih uporablja Barbour, so enaki tistim, ki jih danes uporablja Organizacija Jehovovih prič. Gre za isto napačno utemeljitev, ki jo je Carl Olof Jonsson v svoji knjigi The Gentile Times Reconsidered razkril kot napačno.⁴⁸³

Pri vsem tem je presenetljivo, da je vir celotne teologije nevidne Kristusove navzočnosti in zadnjih dni Jehovovih prič nekdo, ki sploh ni povezan z Družbo stražni stolp in gibanjem JP, Nelson Barbour, ki je promoviral svojo lastno znamko adventizma. Charles Taze Russell preprosto ni preveril Barbourjeve kronologije.

Dodatek I: Sionski stražni stolp, februar 1881, str. 3, odst. 3.

Slika 29. Sionski stražni stolp, februar 1881, str. 3, odst. 3.

Slovar

Krščanski spisi: V tradicionalnem kanonu obsega svetopisemske knjige od Mateja do Razodetja.

Eisegeza: »Od zunaj navznoter.« Metodologija preučevanja Svetega pisma, pri kateri se svetopisemskemu besedilu ali odlomku Svetega pisma vsiljuje zunanja razlaga.

Eksegeza: »Od znotraj navzven.« Metodologija preučevanja Svetega pisma, ki dopušča, da se Sveto pismo razlaga samo, tako da išče ozadje iz konteksta, skladnost s preostalim Svetim pismom, upošteva zgodovinski kontekst in občinstvo govorca ali pisca.

Predkrščanski spisi: V tradicionalnem kanonu obsega svetopisemske knjige od Geneze do Malahija.

Seznam okrajšav

Simboli publikacije Stražni stolp

Okrajšava | Ime publikacije
bh | Kaj v Biblija v resnici uči?
g | Prebudite se!, prej Tolažba, Zlata doba
it-1 | Vpogled v Sveto pismo, 1. zvezek
it-2 | Vpogled v Sveto pismo, 2. zvezek
jv | Jehovove priče - oznanjevalci Božjega kraljestva
re | Razodetje - pred nami je njegov veliki vrhunec!
w | Stražni Stolp, prej Sionski Stražni Stolp in Glasnik Kristusove navzočnosti
tr | Resnica, ki vodi do večnega življenja

Simboli za različice Svetega pisma

Simbol | Svetopisemsko ime
BSB | Bereanska študijska Biblija
CHR | Antonin Chraska
NIV | Nova internacionalna verzija
NWT 2013 | Novi Svet prevod, revidirana leta 2013
SSP | Slovenski standardni prevod

Opombe

1. »Tako kakor so se Noe in njegova bogaboječa družina ohranili v Arki, je tudi preživetje posameznikov danes odvisno od njihove vere in zvestobe zemeljskemu delu Jehovove univerzalne organizacije.« (w06 5/15 str. 22, odst. 8 »Ali ste pripravljeni na preživetje?«)

2. »Meleti Vivlon« je transliteracija dveh grških besed, ki pomenita »študij Svetega pisma«. »Beroean« je bila izbrana zaradi sklicevanja na Apostolska dela 17:11; »Pickets« pa zato, ker se beseda nanaša na nekoga, ki je v vojaškem taboru na straži (Ef 6:11-13 govori o krščanskih vojakih). Je tudi anagram za »skeptik« - kritični mislec.

3. Stanje, ko sta si dva prepričanja, ki jih nekdo ima, nasprotujoča.

4. beroeans.net/2022/06/09/shunned-for-studying-the-bible/

5. w12 3/15 str. 20 odst. 2 »Veselimo se v našem upanju«

6. »Ko si prizadevate posnemati Jehovo in Velikega Mojzesa, Jezusa Kristusa, boste za druge dostopni in osvežujoči. (Mt 11:28, 29)« (w18 september, str. 25-26, odst. 10)

7. 2. Petrovo 3:9; Razodetje 2:23; 1. Korinčanom 2:7-10

8. Za pogled Watch Tower družbe na teokratsko vojno glej w60 6/1 str. 351, 352 Vprašanja bralcev.

9. Matej 15:24

10. Izaija 53:10, 11

11. Janez 8:32

12. BSB (Bereanska študijska Biblija)

13. Janez 10:1-5

14. 2. Korinčanom 1:3-7

15. Efežanom 4:14

16. 2. Korinčanom 11:15; Matej 13:25-30

17. Efežanom 1:13; Matej 4:23; 9:35; 24:14; Marko 1:14, 15; Apostolska dela 17:18.

18. w97 9/15 str. 17 odstavki. 4 »Kdo bo preživel ‘Jehovov dan’?«

19. Celotno obdobje 1.600 let zgodovine je zajeto le v prvih devetih poglavjih Prve Mojzesove knjige.

20. Pregovori 14:28 NIV

21. Evangelij po Mateju 24:45-51

22. Organizacija je iz hebrejskega Svetega pisma povzela prerokbe o obnovi, ki govorijo o vrnitvi Izraela iz Babilona, in jih antitetično uporabila za Novi svet, ki ga opisuje v svojih publikacijah. Te prerokbe niso del krščanskega upanja na odrešitev.

23. Efežanom 1:13

24. »Kajti tako tisti, ki posvečuje, kot tisti, ki se posvečujejo, izhajajo iz enega, zato se jih ne sramuje imenovati ‘bratje’« (Hebrejcem 2:11).

25. 1. Kor. 15:45 govori o »zadnjem Adamu«, kar se nanaša na Jezusovo človeško naravo. Adam izhaja iz hebrejskega Adamah, kar pomeni »rdeča glina«, »rdeča zemlja« ali preprosto »zemlja«, kar namiguje na dejstvo, da je bil prvi človek »narejen iz prahu zemlje«. Jezus je imel kot človek pravico do ustvarjanja potomstva, pravice, ki je ni nikoli izkoristil, vendar mu je tisti, ki so ga umorili, niso mogli ukrasti. To pravico bo uresničil tako, da bo posvojil otroke iz umirajoče družine prvega Adama in postal večni oče iz Izaije 9:6.

26. »Sveti« pomeni grško hagios »sveti, sveti«. HELPS Word-studies dodaja: »ima »tehnični« pomen »drugačen od sveta«, ker je »podoben Gospodu«.«

27. Evangelij po Mateju 24:31

28. Janez 3:3-8 Grško anōthen dobesedno: »rojen od zgoraj«; primerjaj 1. Jn 3:9: »rojen od Boga«. »

29. w81 9/1 str. 11, ods.3

30. w88 10/15 str. 12 odst. 13

31. 2. Timoteju 2:17, 18

32. w98 5/15 str. 15 odst. 21

33. w13 7/15 str. 23 odst. 12

34. w12 7/15 str. 28 odst. 7

35. beroeans.net youtube.com/c/BeroeanPickets/videos

36. Naziv za pričo, ki se ukvarja s pridiganjem s polnim delovnim časom; v poznih šestdesetih letih prejšnjega stoletja je takšna oseba pridigala več kot 100 ur na mesec.

37. tr poglavje. 14 str. 122-123 odst. 1-3

38. (argument ali reakcija), ki je usmerjen proti osebi in ne proti stališču, ki ga zagovarja.

39. Isto kot prej.

40. Za podrobnejšo razpravo o tem nauku glej »Poglavje 7: Kdo so druge ovce?«

41. Janez 16:13

42. Tak primer je, ko se nek odbor ljudi postavi za Kristusovega zvestega in preudarnega sužnja, tako da to idejo vsili v Evangelij po Mateju 24:45.

43. w15 5/15 str. 30 odst. 3

44. w60 5/1 str. 282 par. 21 »37. del: ‘Zgodi se tvoja volja na zemlji’«

45. Janez 16:13

46. Efežanom 2:2

47. Razodetje 22:18, 19

48. biblehub.com/interlinear/daniel/12-1.htm

49. Strong’s Concordance #4930

50. Matej 24:34

51. Janez 5:28, 29

52. 2. Mz 22:31; 5. Mz 7:6

53. Matej 24:2

54. 1. Korinčanom 15:24

55. Efežanom 4:14

56. w08 2/15 s. 23 od. 10

57. Izračun 6.000 let je temeljil na zaporednih generacijah, navedenih v masoretskem besedilu, ki je osnova za prevod hebrejskega Svetega pisma v Novi Svet prevodu Svetega pisma, ki ga je izdala organizacija Watch Tower, Bible & Tract Society. Obstajajo dokazi, da starosti, navedene za te generacije, niso povsem zanesljive, saj se razlikujejo od tistih, zapisanih v Septuaginti.

58. w14 7/15 str. 30 odst. 9

59. Nikakor ne trdim, da je konec daleč. Verjamem v to, kar nam pravi Jezus, da bo prišel, ko ga bomo najmanj pričakovali.

60. w74 11/15 str. 683, col. 2, odst. 1

61. w96 8/15 str. 17-18 odst. 9-14

62. Glej »Nič več antitipov!«.

63. Hebrejcem 5:14

64. NWT v 7. vrstici vstavi prekinitev odstavka, da bi spodbudil misel, da se »vojskujoči se narodi« nanašajo na prvo svetovno vojno leta 1914 in ne na vojne, ki so privedle do uničenja Jeruzalema leta 70 po Kristusu. Vendar v prvotnem rokopisu ni bilo odstavčnih prelomov, zato večina različic Svetega pisma, ki niso obremenjene s spodbujanjem teologije JP 1914, tega preloma ne dodaja. (Za primerjavo glej biblehub.com.)

65. Dodatek B

66. w85 5/1 str. 4 »Ali Bog odlaša s svojo sodbo?«

67. w89 8/15 str. 14 odst. 18

68. w92 5/1 str. 3 »1914 - Leto, ki je pretreslo svet«.

69. w94 4/15 str. 10 odst. 11

70. w97 6/1 str. 28

71. w97 6/1 str. 28 »Vprašanja bralcev«.

72. w68 8/15 str. 500-501

73. W08 2/15 »Kristusova navzočnost - kaj vam pomeni?« stran 21.

74. w10 4/15 str. 10-11 odst. 13-14 »Vloga Svetega Duha pri uresničevanju Jehovovega namena«

75. Prvič je bil objavljen julija 1879 kot Sion’s Watch Tower and Herald of Christ’s Presence.

76. jw.org/en/library/videos/#en/mediaitems/StudioMonthlyPrograms/pub-jwb_201509_1_VIDEO

77. Matej 24:45

78. w16 november str. 30 odst. 14

79. Ime »Jehovove priče« je leta 1931 skoval Rutherford. Omeniti je treba, da je le približno četrtina skupin študentov Svetega pisma, ki so bile leta 1919 povezane z družbo Watchtower, Bible & Tract Society, ostala in sprejela spremembo imena iz leta 1931. To je razvidno iz upada števila udeležencev med letoma 1925 in 1928 s približno 90.000 na manj kot 18.000. (Glej w60 5/1 s. 282 odstavek 22 in Jehovove priče v Božjem namenu str. 313, 314).

80. Priče verjamejo, da se Razodetje 7:4 nanaša na dobesedno število.

81. Sprememba doktrine je bila objavljena na letnem srečanju oktobra 2012.

82. w13 7/15 str. 20 »Kdo je v resnici zvesti in preudarni suženj?«

83. Glej pismo starešinstvom, 29. marec 2014: »Re: Prilagoditev financiranja gradnje kraljestvenih in zborskih dvoran po vsem svetu. »

84. Na podlagi razlage Matejevega evangelija 6:33, ki jo je podal Vodstveni organ.

85. Janez 8:31, 32

86. en.wikipedia.org/wiki/William_Miller_(preacher)

87. Daniel 4:13-17

88. Janez 16:13

89. Ne zamenjujte z adventisti sedmega dne. Barbour je bil adventist v splošnem smislu. Bil je povezan z adventno krščansko cerkvijo, ki je izdajala reviji The World’s Crisis in Second Advent Messenger.

90. Barbour je napačno mislil, da je bilo leto nič, zato ni uporabil leta 607 pred našim štetjem.

91. Večina krščanskih denominacij, vključno z JP, verjame, da velika stiska, omenjena v Razodetju 7:14, predstavlja zadnjo Božjo vojno z narodi. Obstaja alternativno razumevanje, ki ga je vredno preučiti pod podnaslovom »Ali je velika stiska en sam dogodek?«.

92. Zlata doba 14. marec 1934, s. 379 »Vrnitev plemiča«

93. w99 8/15 str. 21 odst. 10 »Jehova pripravlja pot«

94. w99 8/15 str. 21 odst. 10 »Jehova pripravlja pot«

95. Zlata doba 14. marec 1934, s. 379 »Vrnitev plemiča«

96. w83 1. 4. str. 3–6 »Je Biblija resnično knjiga od Boga?«

97. w83 1. 4. str. 5

98. Russell je verjel v kompleksno eshatologijo, ki je temeljila na adventističnem gibanju 19. stoletja, ki je kot začetek zadnjih dni navedlo leto 1799 - Zion’s Watch Tower 1879, julij 1, stran 1.

99. jv poglavje. 5 str. 47 »Razglašanje Gospodove vrnitve«

100. Dictionary.com

101. Datum 607 pred našim štetjem je sporen, vendar ga za namene razprave tukaj tiho sprejemamo. V celoti ga bomo obravnavali v naslednjem poglavju.

102. w84 4/1 str. 6 »Leto 1914 zaznamovano - zakaj?«

103. Prepis iz posnetka na JW.org v času 2:13:00 minute: jw.org/en/library/videos/#en/mediaitems/VODPgmEvtAnnMtg/pub-jwbam_201410_1_VIDEO

104. 1 Korinčanom 4:6

105. w52 5/1 str. 270 odst. 16 »Določanje leta po dejstvih in Svetem pismu«

106. Daniel 4:34-37

107. it-1 str. 634

108. V starodavnih časih je bil čas ali obdobje, ki je označevalo »prisotnost« vladarja, drugačen od časa njegovega ustoličenja. Cesar Hadrijan je bil že na prestolu, ko je obiskal Korint. Kljub temu so v Korintu kovali kovance, ki so datum njegovega obiska označevali kot »prisotnost cesarja«, saj so se ob njegovi fizični prisotnosti stvari spreminjale in sprejemali so se zakoni. Po isti logiki bi se torej Jezus lahko zavihtel na kraljevski prestol, ko bi se po vstajenju vrnil v nebesa, vendar bi bila njegova navzočnost na zemlji kasnejša; pravzaprav je še vedno v naši prihodnosti.

109. Prva Mojzesova knjiga 18:18; Pismo Galačanom 3:29

110. it-1 str. 132-133; w14 7/15 str. 30 odst. 9.

111. w09 8/15 str. 14 odst. 12; w01 7/1 str. 9 odst. 9

112. To se je zdaj spremenilo. Organizacija je v septembrski številki Stražnega stolpa iz leta 2022 spremenila svojo uporabo časa iz Daniela 12 in ga premaknila naprej do Harmagedona in v novi svet.

113. Glej »Analiza Daniela 12:1«.

114. Za celotno analizo glejte beroeans.net/2022/02/14/gj_1914/. Glej tudi w22 09, str. 21, odstavki. 4-20

115. Isto kot prej.

116. Isto kot prej.

117. Isto kot prej.

118. Sionski stražni stolp, februar 1881, str. 3, odst. 3. Glej Dodatek I.

119. Titu 1:2

120. 2 Korinčanom 4,3.4

121. Strong’s Concordance #4396

122. POMOČ Besedne študije #4396

123. w12 9/15 str. 26 odst. 130

124. it-1 str. 133 »V zvezi z ‘določenimi časi narodov’«

125. Izaija 13:1, 9,10; Ezekiel 32:1-8

126. Daniel 2:28-45

127. Daniel 9:24-27

128. Razodetje je bilo napisano v grščini, medtem ko so bili deli Daniela napisani v hebrejščini, drugi deli pa v aramejščini.

129. Daniel 4:28-33

130. en.wikipedia.org/wiki/William_Miller_(preacher)

131. it-2 str. 133 »Določeni časi narodov«

132. 1. Korinčanom 4:6

133. it-1 str. 484 »Oblak«

134. Glej »Vodstveni organ spodkopava svoj lastni nauk!«.

135. Oglejte si 2:13:00 minuto videoposnetka: jw.org/en/library/videos/#en/mediaitems/VODPgmEvtAnnMtg/pub-jwbam_201410_1_VIDEO

136. w83 1/1 str. 10 odst. 1

137. Daniel 9:24-27

138. Daniel 9:27a; Apostolska dela 10

139. Kološanom 1:13; 1. Korinčanom 3:16

140. w85 2/1 str. 11 odst. 12

141. The Gentile Times Reconsidered, četrta izdaja, str. 191 (na voljo na Amazonu)

142. w83 1. 9. str. 28–29 odst. 12

143. w83 1. 9. str. 26, odst. 1

144. en.wikipedia.org/wiki/William_Miller_(preacher)

145. w90 4/1 str. 8

146. w14 7/15 str. 30 odst. 9

147. w89 1. 3. str. 10–11, odst. 13

148. 2. Tesaloničanom 2:8

149. Jakob 5:7

150. »Antiteza za leto 1914: Temelji, zgrajeni na pesku«

151. »Vodstveni organ spodkopava svoj lastni nauk«

152. Jakob 3:1

153. Izraz, ki ga je 14. avgusta 2015 pod prisego razkril član VO Geoffrey Jackson, ko je pričal pred avstralsko kraljevo komisijo za institucionalne odzive na spolne zlorabe otrok.

154. Veliki Babilon je padel! Božje kraljestvo vlada! Poglavje 18, str. 366

155. »Druge ovce ne smejo nikoli pozabiti, da je njihovo odrešenje odvisno od njihove dejavne podpore Kristusovim maziljenim »bratom«, ki so še vedno na zemlji.« (w12 3/15, str. 20, odst. 2)

156. Poglavje 18, str. 372-3

157. si str. 84 odstavek »35 Številka svetopisemske knjige 14-2. Kroniška«

158. Glej »Izvor doktrine o 1914. letu«

159. Glej Dodatek D.

160. Približno v 3:00 minuti jw.org/en/library/videos/#en/mediaitems/StudioMonthlyPrograms/pub-jwb_201611_1_VIDEO

161. The Gentile Times Reconsidered, četrta izdaja, str. 2

162. w11 10/1, str. 26-31; w11 11/1, str. 22-28

163. Naša prijateljica želi ostati anonimna, ker je del velike družine Jehovovih prič in ne želi, da bi se je izogibali, ker ne deli več njihovih prepričanj.

164. w11 10/1 str. 29

165. w11 11/1 str. 24 Fusnota »Kdaj je bil uničen starodavni Jeruzalem?« - 2. del

166. it-2 str. 457 »Nabonid«; glej tudi Aid to Bible Understanding, str. 1195

167. w65 1/1 str. 29

168. dp poglavje. 4 str. 50 odst. 9; it-2 str. 480 odst. 1

169. it-2 str. 480

170. w11 11/1 str. 26

171. Prav tam, str. 28.

172. Jeremija 32:1, 2

173. Glej Dodatek H: Človek, ki je resnično odgovoren za leto 607 pred našim štetjem

174. Na Amazon.com, ISBN-13: 978-1039110816

175. Apostolska dela 17:11

176. Janez 14:25, 26

177. Teokratski izraz (vladavina Boga) je izraz, ki ga priče uporabljajo za vsako delo, ki se opravlja v imenu Organizacije ali v poslušnosti Organizaciji.

178. W22 05 str. 18, odst. 17

179. w12 7/15 str. 28 odst. 7

180. it-2 str. 270; w84 2/15 15-20

181. »Druge ovce« sem pisal z veliko začetnico, kadar sem se posebej skliceval na razlago tega izraza pri JP.

182. Ta program lahko brezplačno prenesete s spletne strani jw.org/en/online-help/watchtower-library/install-watchtower-library/.

183. w07 5/1 str. 30-31 »Vprašanja bralcev«

184. w84 2/15 15-20; Survival (1984) 72-73; w80 7/15 22-28

185. Glej »Rutherford ustanovi duhovniški razred«.

186. w84 1. 6. str. 24 odst. 1 »Nedavno uvedena nova staja za ‘druge ovce’«

187. Matej 21:33-22:14

188. Apostolska dela 10:1-48

189. it-1 str. 606; w95 7/1 str. 15 odst. 5

190. w09 1/15 str. 28-29 odst. 16

191. w10 3/15 str. 26-27 odst. 13-14 »Ena čreda, en pastir«

192. Galačanom 3:1

193. it-2 str. 362 »Posrednik«

194. Druga Mojzesova knjiga 19:3-6

195. 1 Timoteju 2:5, 6

196. w86 1. 2. str. 24–25 odst. 16

197. Janez 5:28, 29; Apostolska dela 24:15

198. w51 5/15 str. 308-309 odst. 9

199. Marko 8,22-25

200. w08 3/1 str. 9

201. it-1 str. 606

202. Druga Mojzesova knjiga 19:3-6

203. w81 1. 4. str. 29

204. w16 januar str. 19 ods.9 »Duh priča z našim duhom«

205. w11 12/15 str. 25 odst. 12

206. w09 6/15 str. 23 odst. 15

207. w02 2/1 str. 21 odst. 11

208. w96 6/15 str. 31

209. w12 7/15 str. 28 odst. 7

210. w87 1. 12. str. 15 odst. 14

211. Glej »Rutherford ustvari duhovniški razred«

212. w16 januar str. 19 odstavek 10b

213. Efežanom 4:11

214. Mateju 23:8

215. Treba je omeniti, da aramejski rokopisni viri nikoli ne pravijo »antikrist«, ampak »lažnivi maziljenec«.

216. Isto kot prej.

217. 1. Janezovo pismo 2:19

218. w12 3/15 str. 20 odst. 2

219. Hebrejcem 1:3

220. 1 Janez 4:8, 16

221. w65 9/15 str. 575-576

222. Merriam-Webster

223. dx86-17 »Ovce in kozli (ilustracija)« navaja spremembe v teh letih: 1881, 1884, 1923 in 1995.

224. Za priliko o zvestem in preudarnem sužnju glej Mt 24:45-51 in Lk 12:41-48. Za celotno razpravo o tej priliki glej »Poglavje 13: Kdo je Zvesti in preudarni suženj?«.

225. 2. Korinčanom 11:2; Efežanom 5:22-27; Razodetje 21:2, 9

226. Matej 17:24

227. w10 9/15 str. 11 odst. 18

228. Apostolska dela 17:11

229. w51 5/15 str. 308-309 odst. 9

230. w15 03/15 str. 26 odst. 5

231. Koristen vir javnih in zasebnih publikacij in dokumentacije Društva stražni stolp je avoidjw.org.

232. w1923, stran 309, odstavek 24

233. »Na podlagi zgoraj navedenega argumenta, da se stari sistem stvari, stari svet, končuje in zato odhaja ter da prihaja novi sistem in da bo leto 1925 zaznamovalo vstajenje zvestih starih častilcev in začetek obnove, lahko sklepamo, da bodo milijoni ljudi, ki so zdaj na zemlji, leta 1925 še vedno na zemlji. Potem moramo na podlagi obljub, zapisanih v božji besedi, priti do pozitivnega in nespornega sklepa, da milijoni zdaj živečih ne bodo nikoli umrli.« Milijoni zdaj živečih ne bodo nikoli umrli! str. 97

234. w15 03/15 str. 29 odst. 17

235. Matej 7:13, 14

236. Matej 5:44-48

237. 1. Timoteju 5:8-10; Jakobu 1:27

238. Če so v občini potrebni pomoči, je v redu, da posamezniki pomagajo, vendar pa starešine ne smejo formalizirati pomoči na ravni občine. Takšna denarna sredstva lahko upravlja le organizacija.

239. Matej 13:36-38

240. Jakob 1:27

241. Razodetje 20:4-15

242. Janez 16:12

243. Ko je Juda izdal Jezusa in nato storil samomor, je izgubil službo apostola, vendar se je število 12 ponovno dopolnilo, ko je bil na njegovo mesto imenovan Matija. (Apostolska dela 1:15-26)

244. w04 9/1 str. 30 »Vprašanja bralcev«

245. it-2 str. 513

246. Prva Mojzesova knjiga 22:17, 18

247. Prva Mojzesova knjiga 16:11

248. Druga Mojzesova knjiga 19:3; Razodetje 5:10; 22:1-5

249. Za celotno analizo temeljev doktrine o drugih ovcah glej »Poglavje 7: Kdo so ‚Druge ovce‘?«.

250. Razodetje 20:4-6

251. Janez 1:12, 13

252. Psalm 146:3

253. To ni prazna trditev. Knjiga Rutherfordov prevrat: The Watch Tower Succession Crisis of 1917 and Its Aftermath (na voljo na Amazonu) vsebuje številne dokumentirane dokaze, da je bil Rutherfordov prevzem oblasti s svojimi pajdaši dobesedno korporativni državni udar.

254. Strong’s Concordance #3485

255. biblehub.com/greek/3485.htm

256. Razodetje vrhunec, poglavje 20 str. 124 odstavek 14

257. w02 5/1 str. 30-31 »Vprašanja bralcev«

258. Isto kot prej.

259. Isto kot prej.

260. Razodetje 20:4-6; 5:10

261. Trinajsto pleme je bilo Levijevo, ki ni dobilo nobenega ozemlja.

262. Ta prevod je iz Bereanskega študijskega Svetega pisma. Skoraj vsi prevodi na spletni strani biblehub.com grško besedo epi prevajajo kot »na« ali »po«. Zdi se, da bi lahko prevod Novi Svet z besedo »nad« podpiral doktrino JP, ki ne upošteva možnosti, da bodo Jezus in maziljenci v tisočletju fizično prisotni na zemlji.

263. it-2 str. 513

264. Galačanom 6:16

265. 1. Janez 3:1; Matej 13:24-30, 36-43

266. jy pogl. 38 str. 96 odst. 6-7

267. g74 8/22 str. 28

268. g73 5/8 str. 7

269. w90 3/15 str. 31 »Vprašanja bralcev« (angl.)

270. Jehova ni sklenil zaveze, ki je Izraelci ne bi mogli izpolniti. Mojzes izjavlja: »Ta zapoved, ki ti jo danes zapovedujem, zate ni pretežka niti ni daleč od tebe. Ni na nebu, da bi moral reči: ‚Kdo se bo za nas povzpel v nebo in nam jo prinesel, da bi jo slišali in po njej ravnali?‘ Niti ni onstran morja, da bi moral reči: ‚Kdo bo šel za nas na drugo stran morja in nam jo prinesel, da bi jo slišali in po njej ravnali?‘ Kajti beseda je zelo blizu tebe, v tvojih ustih in v tvojem srcu, da jo lahko izpolnjuješ.« (5. Mz 30:11-14)

271. biblehub.com/greek/2347.htm

272. Razodetje 6:9; 7:15

273. Matej 13:24-30; 36-43

274. Matej 24:21 se nanaša na stisko, ki je doletela izraelski narod med vojno z Rimom v prvem stoletju. Apostolska dela 7:11 govorijo o lakoti v Egiptu in Kanaanu v Jožefovem času. Razodetje 2:22 se nanaša na Božjo kazen za prešuštnike v občini Tiatira.

275. w20 maj str. 11

276. Hebrejcem 5:8, 9

277. Razodetje 6:9; 2. Tesaloničanom 2:8

278. »In če se tvoj brat pregreši, pojdi in mu njegovo napako razkrij le med seboj in njim. Če te posluša, si svojega brata pridobil. Če pa te ne posluša, vzemi s seboj še enega ali dva, da bi se vsaka stvar dognala glede na izjavo dveh ali treh prič. Če jih ne posluša, povej občini. Če pa tudi občine ne posluša, naj ti bo kakor pripadnik drugih narodov in kakor davkar.« (Matej 18:15-17)

279. 1. Korinčanom 5:1-5; 2. Korinčanom 2:6-11; 2. Tesaloničanom 3:14, 15; 2. Janez 7-11

280. w21 oktober str. 10 »Služimo Bogu, ki je ‘bogat v usmiljenju’«

281. »Tako kakor so se Noe in njegova bogaboječa družina ohranili v Arki, je tudi preživetje posameznikov danes odvisno od njihove vere in zvestobe zemeljskemu delu Jehovove univerzalne organizacije.« (w06 5/15, str. 22, odst. 8)

282. w13 7/15 str. 5 odstavki 7-8

283. 2 Korinčanom 11:14, 15

284. w82 4/1 str. 30-31 odst. 18

285. Priče učijo, da Jezus ni umrl na križu, ampak na drogu ali kolu.

286. Matej 10:38

287. Tudi če kdo ne greši, se morajo družina in prijatelji izstopajočega iz Organizacije Jehovovih prič izogibati in ga popolnoma izobčiti.

288. Hebrejcem 12:2

289. Študija primera ARC 29 (155. dan) Zapis 14. avgust 2015 (beroeans.net/arc-jackson-transcript/)

290. w13 7/15 str. 25 (okvir)

291. The Messenger, torek, 19. julij 1927.

292. w30 9/1 str. 263

293. w07 1/1 str. 28 odst. 11

294. w87 1. 2. str. 25.odst. 18

295. w07 1/1 str. 28, odstavki 12-13 »‘Prvo vstajenje’ poteka že sedaj!«

296. w35 227-236, 243-252, 331-334

297. Kristusovo telo so vsi izbranci, Božji otroci. Ti posamezniki so kakor pšenica, ki raste med plevelom v vseh religijah, ki sestavljajo krščanstvo.

298. w34 8/1 str. 228 odstavek 3

299. 2 Kralji 10:15-17

300. w34 8/1 str. 228, odstavki 4, 5

301. Glej »Rutherford govori neposredno z Bogom«

302. w17/11 izdaja za preučevanje, str. 10, okvir »Lekcije ali antitipi?«

303. w34 8/1 str. 228 odstavek 7

304. Isto kot prej.

305. Rutherford je leta 1925 A. H. Macmillanu priznal, da je »iz sebe naredil norca.« - Apocalypse Delayed (Zamujena apokalipsa): The Story of Jehovah’s Witnesses 2nd ed. od James M. Penton, str. 57.

306. w34 8/1 str. 228 odstavek 8

307. »Za primerjavo vrednosti tega avtomobila lahko povemo, da je novi Ford leta 1931 stal približno 600 dolarjev. 16-valjni cadillac je stal od 5400 do 9200 dolarjev, odvisno od sloga… oba avtomobila je uporabljal izključno sodnik Rutherford.« (Leonard in Marjorie Chretien, v »Witnesses of Jehovah« (Eugene, Or.: Harvest House, 1988), str. 45, 46). Avtomobilski zgodovinarji o modelu V-16 povedo več: »Seveda so bili zelo bogati - in pogosto tudi slavni - tisti, ki so sestavljali omejeno klientelo avtomobila V-16. Med lastniki avtomobilov prve generacije so bili Al Jolson, Robert Montgomery, Marlene Dietrich…«. (Special Interest Autos, april 1986, str. 21).

308. Prav tam, str. 229, odstavek 11

309. Prav tam, odstavek 12

310. Prav tam, odstavki 15,16

311. Isto kot prej, odstavek 23

312. Isto kot prej, odstavek 29

313. w34 8/15 str. 243 odst. 1

314. Isto kot prej, odstavek 3

315. Isto kot prej, odstavek 5

316. Isto kot prej, odstavek 9

317. Isto kot prej, odstavek 11a

318. Isto kot prej, odstavek 11b

319. Isto kot prej, odstavek 17

320. Hebrejcem 2:17

321. Isto kot prej, odstavek 15

322. Isto kot prej, odstavek 18

323. Isto kot prej, str. 248, odstavek 19

324. Isto kot prej, str. 249, odst. 28

325. Isto kot prej, odstavek 29

326. Isto kot prej, str. 250, odstavek 32

327. Glej »Ali je Vodstveni organ res kriv laži?«.

328. Dopovedovanje iz Svetega pisma str. 153 »Krivi preroki«

329. Isto kot prej, str. 150.

330. Isto kot prej, str. 150, odstavek 4

331. it-1 str. 309

332. w10 3/1 str. 4

333. w30 9/1 str. 263

334. Julij 2017 Stražni stolp, »Ne dovolimo, da kaj prevzame oblast nad našim umom«, str. 30

335. w13 7/15 str. 20 odst. 2

336. w89 1.5. str. 6-7 odst. 8

337. re poglavje 21 str. 130 odst. 4

338. Glej »Izvleči doktrinarni osnik iz leta 1914«.

339. jv poglavje. 5 p. 47

340. w17 februar str. 25-26, odstavek 10

341. Milijoni, ki zdaj živijo, ne bodo nikoli umrli (1920), str. 88

342. Prav tam, str. 89, 90.

343. Glej Dodatek D.

344. Stran 110

345. Matej 24:36; 2. Petrovo pismo 3:9

346. Jehovove priče v Božjem namenu, str. 312, 313.

347. rs str. 153 »Krivi preroki«

348. Rutherfordov prevrat: (ISBN-13 978-1778143014), avtor: Rud Persson.

349. Matej 18:6

350. w30 9/1 str. 263

351. w66 10/15 str. 628-629

352. Glej Dodatek C.

353. Večno življenje v svobodi Božjih sinov (1966), str. 26-30.

354. w66 10/15 str. 631

355. Posnetek tega pogovora lahko najdete z enostavnim iskanjem v Googlu.

356. Primer tega je govor območnega nadzornika Duggana na zborovanju v Pampi v Teksasu novembra 1968, kjer je trdil, da »v resnici ni več polnih 83 mesecev«.

357. Obstaja verodostojna svetopisemska kronologija, ki kaže, da so bili Franz-ovi »zanesljivi« izračuni napačni za približno 650 let. Za podrobnosti obiščite beroeans.net/?p=15824.

358. Prepis posnetka: jwfacts.com/watchtower/1975.php

359. w75 5/1 str. 285

360. Kingdom Ministry, marec 1968, str. 4

361. w68 5/1 str. 272 odstavek 7 »Pametna izraba preostalega časa«

362. w70 5/1 str. 273

363. g69 5/22 str. 15

364. g68 10/8 str. 13

365. w68 8/15 str. 499

366. w68 8/15 str. 500-501 odst. 35-36 »Zakaj se veselite leta 1975?«

367. it-2 str. 696

368. Kingdom Ministry maj 1974 str. 3

369. Prebudite se! 1974 november 8 str. 11

370. W76 7/15 str. 440, 441

371. Prav tam, str. 441, odstavek 17 »Trdna podlaga za zaupanje«

372. w68 8/15 str. 500-501 odst. 35-36

373. w80 3/15 str. 17 odst. 5 »Izbira najboljšega načina življenja«

374. w80 3/15 str. 17-18 odst. 6

375. Isto kot prej, str. 18, odstavek 7

376. it-2 str. 696

377. Mihej 6:8

378. Apostolska dela 5:1-11; Luka 17:1, 2

379. w22 februar str. 6, odstavek 15

380. dx86-17 DVD-ji (digitalni videodiski); yb14 str. 21 »Vietnam: Poslušaj, ubogaj in bodi blagoslovljen;« sjj pesem 89

381. w12 3/15 str. 20 odst. 2

382. Jehovove priče - oznanjevalci Božjega kraljestva (1993)

383. it-1 str. 498-499

384. Apostolska dela 15:1, 2

385. V času pisanja tega članka je Vodstveni organ Jehovovih prič sestavljalo le osem posameznikov: Kenneth Cook, Samuel Herd, Geoffrey Jackson, Stephen Lett, Gerrit Lösch, Anthony Morris, Mark Sanderson in David Splane.

386. Apostolska dela 1:15

387. it-1 str. 498

388. 2. Korinčanom 11:23-27

389. w00 1/1 str. 31 »Jehovovo organizacijo potrebujemo«

390. Apostolska dela 26:12-18

391. Apostolska dela 18:24-28; 1 Korinčanom 16:10-12

392. Apostolska dela 16:9, 10

393. Glej Dodatek E

394. Matej 28:19; 24:31

395. 1. Mojzesova 3:15

396. Galačanom 3:24; Rimljanom 5:12-21

397. »Jehova Bog ima vidno zemeljsko organizacijo, ki uresničuje njegov namen.« (w68 8/1, str. 455)

398. Apostolska dela 15:14; Matej 21:43

399. Sodniki 2:10-16; 3:15

400. Matej 21:43

401. Pridigar 8:9

402. w52 2/1 str. 77-78; w90 3/15 str. 10-14 odst. 3, 4, 14; w98 3/15 str. 20 odst. 9; w01 1/15 str. 29; w06 2/15 str. 28 odst. 11; w09 10/15 str. 5 odst. 10; w09 6/15 str. 24 odst. 18; w09 6/15 str. 24 odst. 16; w09 6/15 str. 22 odst. 11; w09 2/15 str. 28 odst. 17; w10 9/15 str. 23 odst. 8; w10 7/15 str. 23 odst. 10

403. Janez 5:31

404. Videoposnetek jutranjega bogoslužja z dne 15. junija 2020

405. Luka 12:41

406. w15 3/15 str. 23-24 odst. 15

407. Luka 22:43

408. Pregovori 27:17

409. Mateju 28:18

410. Razodetje 20:4-6

411. 1. Korinčanom 3:21-23

412. Galačanom 3:26-28; 1. Petrov 3:7

413. Matej 24:51; Luka 12:46

414. Apostolska dela 24:15; Janez 5:28, 29

415. Razodetje 2:20

416. Razodetje 3:14-18

417. Glej tudi »Poglavje 7: Kdo so ‚Druge ovce‘?«.

418. w16 januar str. 19, odstaviki 9-10 »Božji duh pričuje skupaj z našim duhom«

419. Sprava (1928) str. 14

420. Obstaja miselna šola, ki pojasnjuje, zakaj samo Matej uporablja izraz »nebeško kraljestvo« in ne »Božje kraljestvo« kot drugi pisci evangelija. Upošteval je vraževerje svojega posebnega občinstva, ki jim je bilo nerodno, če so Boga omenjali celo z naslovom.

421. Evangelij po Mateju 12:28; Evangelij po Marku 4:11; Rimljanom 14:17; 1. Korinčanom 4:20

422. Efežanom 5:5; 2 Petra 1:11; Razodetje 11:15

423. Citati so vzeti iz Bereanskega študijskega Svetega pisma

424. Janez 16:7-13

425. Matej 18:20

426. 2. Tesaloničanom 2:8-12

427. 1. Korinčanom 14:45; 1. Mojzesova 19:1

428. Hebrejcem 13:2; 1. Mojzesova 18:2, 3; 19:1-3

429. Daniel 9:21; Luka 1:18-26; 24:39

430. 1. Korinčanom 15:45; Janez 20:19-23; 21:4-24; Marko 16:12

431. Janez 5:28, 29; Apostolska dela 24:15

432. 1. Korinčanom 15:50; 2. Korinčanom 5:1, 4

433. it-2 str. 344

434. w22 januar str. 21, odst. 6 »Zakaj smo prisotni na spominski slovesnosti«

435. Razodetje 12:7-17

436. Janez 6:53

437. w12 3/15 str. 20 odst. 2 »Veselimo se v našem upanju«

438. Glej »Biblijski dokaz, da je 144.000 simbolično število«.

439. Glej »Prvi »dokaz«: Rimljanom 8:16, posebno zagotovilo?«.

440. Obstajajo dokazi, da so se kristjani v prvem stoletju Gospodove smrti spominjali več kot le enkrat na leto.

441. Janez 4:22

442. Jezus to razloži z priliko v Mateju 21:33-41

443. Hebrejcem 8:13

444. Galačanom 4:21-26

445. Razodetje 7:9

446. Razodetje 12:17

447. 1. Peter 1:1

448. Filipljanom 3:20

449. Matej 13:24-30,36-43

450. Psalm 146:3

451. Matej 16:6-12

452. Matej 23:13, 15

453. Janez 5:22

454. 1. Korinčanom 6:3

455. Razodetje 20:4-6

456. Mateju 10:38

457. 1. Samuelova 8:4-22

458. Za celoten kontekst glej Studies in Scriptures, zv. 3, str. 181-187.

459. Matej 18:20

460. 1. Janez 2:26, 27; Rimljanom 8:14

461. Galačanom 3:24; Janez 14:6

462. Pismo vsem občinam: 3/29/14-E (stran 1) na voljo na spletni strani AvoidJW.org (accessjw.org/.php/lte-2014.php?download=20140329LTC_us.pdf)

463. Isto kot prej, stran 2.

464. Isto kot prej, stran 2.

465. Oglejte si odlomek videoposnetka tukaj: youtu.be/qfPMCDEuoNQ

466. Celoten opis te zgodovine je na voljo v tem članku: beroeans.net/2018/06/30/identifying-true-worship-part-11-the-unrighteous-riches/.

467. »Tako kot so se Noe in njegova bogaboječa družina ohranili v arki, je tudi preživetje posameznikov danes odvisno od njihove vere in zvestobe zemeljskemu delu Jehovove univerzalne organizacije.« (w06 5/15, str. 22, odst. 8)

468. Jakob 3:6

469. 1. Timoteju 6:12, 19

470. 1. Korinčanom 15:8, 9

471. Apostolska dela 26:14

472. 1. Janezovo 5:2-6

473. bw poglavje. 8 str. 126 odst. 34

474. 1. Mojzesova 3:15; Razodetje 20:10

475. Stražni stolp, 1. november 1922, str. 337

476. Naša kraljestvena strežba, avgust 2014, str. 1

477. Stražni stolp, 1. december 1929, odst. 12

478. Svetloba, zvezek 1, str. 73-74

479. Zlata doba, 30. april 1930, str. 503

480. Zlata doba, 14. marec 1934, str. 380-381

481. Sprva je Barbour uporabil 606 pr. n. št. zaradi prepričanja, da je pri Kristusovem rojstvu obstajalo leto nič.

482. Ne zamenjujte z adventisti sedmega dne. Barbour je bil adventist v splošnem smislu. Bil je povezan z adventno krščansko cerkvijo, ki je izdajala reviji The World’s Crisis in Second Advent Messenger.

483. Trenutno je v svoji četrti izdaji in je na voljo na Amazonu.